4 Hugo Pipping. 



mot min moders minne. Och det var här, i mitt älskade fosterland som den plikten 

 skulle fyllas. Icke emigrera. Det hade varit fegt att fly, och vid tjugutvå års ålder 

 har man mod att kämpa, ty man har hopp att vinna seger. 



Efter förmåga upptog och fortsatte jag kampen samt hade snart tillfredsställelsen 

 att se alt flere hjärtliga vänner och ifriga meningsfränder sluta sig omkring mig. Vi 

 stiftade ett s. k. „skandinaviskt förbund", och efter några år var hela den nyländska 

 studentafdelningen på vår sida, var svenskt sinnad så väl som svenskt född. (Jr denna 

 plantskola hava många goda kämpar för svenskhetens sak i Finland sedan uttgått, ett 

 stort svenskt politiskt parti har uppstått, och om den svenska nationaliteten i Finland en 

 gång dukar under i striden mot sina allierade fiender, så skall det åtminstone icke hafva 

 skett utan kraftigt själfförsvar. Ty hon var medveten af sig själf och lydde det fjärde 

 budordet: Du skall hedra din fader och din moder.' 



Ar 1859 i maj tog Freudenthal sin kandidatexamen med vitsordet 'laudatur' i 

 latin och grekiska. Därefter företog han en rekreationsresa till Stockholm och Uppsala 

 i sällskap med sin vän Hugo Gyldén. Från Uppsala for han ensam till Dalarna för 

 att bese sin moders hembygd. 



Till Promotionen 1860 utgav Nyländska avdelningen sitt första 'Album', och i det- 

 samma ingick Freudenthals förstlingsuppsats 'Om den svenska kolonin i Nyland'. För 

 att bättre lära känna dessa 'kolonister' gjorde Freudenthal under sommarferierna en fot- 

 vandring i sällskap med två vänner (Cajander och Strömfors), och under denna färd be- 

 söktes alla svenska socknar i Nyland. Under det närmast föregående läseåret hade 

 Freudenthal idkat arkeologiska studier på egen hand och åtnjöt under sommaren ett sti- 

 pendium, som universitetet beviljat för att sätta honom i tillfälle att undersöka nyländska 

 fornlämningar. Reseanteckningar fördes och blevo jämte vidfogade teckningar av Freu- 

 denthals egen hand publicerade, men först långt senare, nämligen i första häftet av 

 'Finska fornminnesföi'eningens tidskrift'. 



Under läseåi-et 1860 — 1861 förblevo den nordiska arkeologien och historien Freu- 

 denthals älsklingsstudium, men sin mesta tid egnade han dock åt de klassiska språken. 

 Jämte C. Lindequist och C. Synnerbei'g deltog Freudenthal i det filologiska seminariet, 

 som leddes av professorerna af Brunér och Gyldén, och försvarade där en avhandling 

 i grekiska. Han var nämligen besluten att utbilda sig till docent i detta språk. 



År 1861 utsändes Freudenthal jämte K. F. Ignatius av Consistorium Academi- 

 cum för att kontrollera lektor Gottlunds forskningar i östnyländska skärgården. Den 

 gemensamt avgivna reseberättelsen skrevs av Freudenthal. 



Resan tog icke mera än 14 dagar i anspråk. För övrigt använde Freudenthal 

 sin sommar till att studera isländska på egen hand. Härunder mognade hos honom 

 beslutet att övergiva de klassiska studierna och i stället egna sig åt de nordiska språken. 

 I september 1861 reste Freudenthal till Uppsala, där han i Carl Säve fann en nitisk 

 lärare och en faderlig vän. Studierna sköttes med brinnande iver, men något litet deltog 

 Freudenthal även i studentlivet inom Värmlands nation, i vilken han jure patris vunnit 

 inträde. 



År 1862 begav sig Freudenthal efter ett kort besök i Helsingfors till Köpen- 

 Tom. Xi.ll. 



