Axel Olof Freudenthal. 7 



1880 utsågs han av större konsistoriet vid Uppsala universitet att tillsammans med pro- 

 fessorerna Grundtvig' i Köpenhamn och Wisén i Lund avgiva utlåtande över den veten- 

 skapliga kompetensen hos de sökande till extra ordinarie professuren i svenska språket 

 vid nämnda universitet. Medexperternas yttranden gingo i annan riktning än Freu- 

 denthals, men konsistoriets majoritet följde Freudenthal. 



Av utmärkelser, som kommo Freudenthal till del, ma utöver de för oförvitlig tjänst 

 utfallande ordnarna antecknas: hedersledamotskap av Nyländska avdelningen (1880), Ny- 

 filologiska föreningen (1890), Svenska klubben (1896) och Svenska litteratursällskapet 

 i Finland (1908). Vidare hade Freudenthal utsetts till korresponderande ledamot av be- 

 styreisen för de arkeologiska kongresserna i Köpenhamn 1869. i Bologna 1871, i 

 Bruxelles 1872, i Stockholm 1874, i Buda-Pest 1876 och i Lissabon 1880. 



Vid Uppsala universitets jubelfest 1877 promoverades Freudenthal till filosofie 

 hedersdoktor. 



Ar 1890 belönades Freudenthal med Svenska litteratursällskapets pris på 2,000 mk 

 för en avhandling om Vöråniålet. 



Då Axel Olof Freudenthal den 2 juni 1911 slöt sina ögon för alltid, miste det 

 svenska Finland en av sina främsta niärkesmän. 



Vid en värdesättning av Fi'eudenthals gärning som vetenskapsman bör man fram- 

 för allt ihågkonima, att han var den förste hos oss, som yrkesmässigt egnade sig åt 

 studiet av de nordiska språken, varför han i alla tider skall nämnas som banbrytare för 

 sitt ämne i E^inland. Vidare är det Freudenthals förtjänst — dels direkt, dels också 

 indirekt genom det föredöme han gav yngre forskare — att i denna stund tryckt ma- 

 terial för studiet av de östsvenska dialekterna föreligger i större utsträckning än för 

 något annat svenskt språkområde med motsvarande invånarantal. 



Namnforskningen, som spelar en så stor roll i våra dagars vetenskap, fann redan 

 i Freudenthal en hängiven odlai'e — det var säkert hans intresse för historien, som 

 ledde honom in på detta gebit. 



Vården och studiet av de bildades svenska språk låg honom icke mindre om 

 hjärtat än studiet av folkdialekterna. Därom vittnar främst hans avhandling 'Skiljak- 

 tigheter mellan finländska svenskan och rikssvenskan'. Materialet till denna avhandling 

 hade samlats på svenska landsmålsföreningens sammanträden 1893 — 1899 under Freu- 

 denthals ordförandeskap. 



Även undervisningen i nordiska språk har Freudenthal gagnat, detta närmast 

 genom sin med noter och talrika litteraturanvisningar försedda upplaga av Östgötalagen. 



I rättstavningsfrågan arbetade han på genomförandet av det program, som 1869- 

 års rättstavningsmöte uppställt. 



Alltid kommer man att rosa pålitligheten av de faktiska upplysningar Freudenthal 

 lämnat, hans iver att uppmärksamma resultaten av andra forskares arbeten, samt hans 

 sunda omdöme och klara stil. 



Tom. XLII. 



