8 Hugo Pipping. 



En för Freudenthals utveckling som vetenskapsman ogynnsam omständighet var, 

 att hans studier i Sverge inföllo före 1870-talets stora genombrott i den lingvistiska me- 

 todiken. Isolerad genom vårt lands geografiska läge och sitt eget inbundna lynne, kunde 

 han aldrig komma i full kontakt med de nya strömningarna — detta trots redliga be- 

 mödanden och trots den oförställda beundran han ägnade den nya skolans män. Icke 

 heller var Freudenthal begåvad med den divination, som stundom ger problemens lösning 

 på sidan om den stränga skolans regler. Naturen hade skänkt honom ett klart huvud 

 och ett varmt hjärta men icke någon rik fantasi. 



Ojämförligt större än som vetenskapsman var Freudenthal som människa och 

 medborgare. 



Omutligt rättrådig och i högsta grad oegennyttig, tänkte han främst på huru han 

 skulle kunna gagna det allmänna — först i andra rummet kommo hans personhga in- 

 tressen. Bittra sorger bar han med en undergivenhet, som ingav beundran. Under en 

 stundom sträv yta dolde han ett känsligt, vänfast sinne och en betydande fond av humor. 



Freudenthals insats i Finlands kulturliv kan icke skattas nog högt. På en tid, 

 då Finlands svenska ungdom under ivern att skapa en finsk kultur var beredd att 

 kasta bort sitt fädernearv, var det Freudenthal som väckte den till besinning och in- 

 skärpte budet 'du skall hedra din fader och din moder'. Det inflytande han efter många 

 strider vann, begagnade han aldrig som ett trappsteg till en politisk position. Han nöjde 

 sig med att först som avdelningsmedlem och sedan som kurator för Nyländska avdel- 

 ningen lära kamraterna att älska sitt modersmål. Här var hans rätta, hans mest frukt- 

 bringande arbetsfält. Jag har hört honom själv säga, att intet uppdrag som han haft 

 skänkt honom lika mycken tillfredsställelse som kuratelet för Nyländska avdelningen. 

 Han kvarstod också som kurator ännu två år efter det han tillträtt sin professur. Den 

 kärlek till modersmålet, som han på sin tid ingöt i Nyländska avdelningen, fortlever 

 bland Finlands hela svenska ungdom och skall göra det ännu i en oöverskådlig framtid. 



Tom. XLII. 



