Om runinskriften pa Rökstenen. 23 
Tauken pà att ristaren med uttrycket fur niu altum velat angiva en bestämd tidrymd, och 
att man pa denna väg kunde komma till att inskriften avfattats c. 900 e. Kr. àr icke helt ny. 
I Rök IL sid. 24 framhåller Bugge, att bestämningen fur niu altum leder oss till tiden för 
Teoderiks! födelse (c. 454), om vi sätta Rök-inskriftens tid till omkring 900, och om vi låta 
ordet aid beteckna en tidrymd av 50 år. Bugge vågar dock icke antaga, att en bestämd tids- 
beteckning föreligger. 
Bäde mot Bugges och mot Pontäns förslag till tideräkning kunna allvarliga invänd- 
ningar göras. Bugge själv framhåller i Rök III, sid. 224, att Rökinskriften icke kan här- 
stamma från en senare tid än förra hälften av 800-talet, ehuru den måste vara yngre än 801. 
Det förefaller sålunda osannolikt. att ristaren lämnat tidsuppgiften c. 900. Försöken att be- 
stämma den tidrymd, som en ald omfattat, vila på alldeles lösa grunder, såsom framgår av 
variationslatituden 50—100 är. Med Bugges räkning kan jag naturligtvis allra minst försona 
mig, då jag anser, att här är fråga om Kristus, icke om Teoderik. 
Det måste ännu understrykas, att Bugge själv förkastat den tidsberäkning han framlagt, 
och att Pontän endast med största tvekan (tanken svindlar') uttalat sina förmodanden. 
För att äga någon förhoppning om att kunna fixera den tidrymd, om vilken här är fråga, 
måste man först veta, huru lång tidrymd en ald enligt ristarens tanke omfattade. Ett ögon- 
blick har jag tänkt mig, att man kunde finna någon vägledning i Snorra-Eddans uppgift old 
(aldir) eru åtta tigir, som i detta sammanhang uppmärksammats även av Bugge (i Rök I, sidd. 
321) Härmed säges, att en flock av åttio män kallas old, och ordet old användes sålunda icke 
som mått på en tidrymd. Men dà man vet, vilken makt fallacia cequivocitatis ägde över sin- 
nena (jfr. kap. IV), förefaller det icke orimligt, att satsen old eru åtta tigir ägde något sam- 
band med föreställningen, att en människoälder sällan överskred 80 år. På denna osäkra väg 
kommer man emellertid till ett otillfredsställande resultat, i det 9 x 80 ger 720. Så tidigt som 
år 720 e. Kr. kan Rökstenen icke vara ristad. 
Nu förtjänar det emellertid uppmärksammas, att ristaren i avsnitten e, h, i, k bestämt an- 
ger, huru lång den tid varit, som legat mellan en fars och en sons födelse. Där omtalas, att 
en man fått en son vid nittio års ålder. Detta meddelande har synts Brate så överraskande, 
att han i Rök IV, sid. 250 icke minst på grund av den vunna tydningen förkastar min av andra 
med bifall mottagna läsning av stycket £4. Emellertid kunna inga aprioristiska resonemang, om 
vad som bör eller icke bör få stå på en runsten, undanskymma det faktum, att Rök-ristaren 
lämnat en sådan uppgift. Vare sig att han härmed velat vinna ett eller flere syften, så har han 
härmed också angivit den tidslängd för en generation, som närmast inpräglat sig i hans med- 
vetande. Denna tidslängd är 90 år. I ristarens språk synes fur niu altum alltså kunna betyda 
"för 810 år sedan”. 
För det ifrågavarande avsnittet kommer man. sålunda till översättningen 'vem som för 810 
ár sedan blev människa bland medelhavsfolken och som nu sitter till doms över (våra) synder'. 
Dateringen $810 stämmer mycket noga med de av Bugge angivna tidsgränserna 
801 < x < 850. 
! Teoderik omtalas i b och enligt flere forskares mening även i a VI—VIII. 
N:o 1. 
