24 Huco PIiPPING. 
Det förefaller mig icke osannolikt, att Rókstenens ristare, som pätagligen varit nere i 
Aachen! och sett Teoderiks staty, pa samma resa fätt künnedom om den kristna tideräkningen. 
Beträffande utläsningen av orden fur niu altum vill jag ännu tillfoga, att jag uttalar for 
niw aldum, icke fyr niw aldum. Jag stöder mig härvid på de fsv. citaten for hundradha aarom, 
for mangom arom (Söderwalll, sid. 269, Bugge, Rök III, sid. 25). Härvid ernäs den 
fördelen, att man icke binder sig vid något påstående angående beteckningen av vokalen y. 
Da jag, efter att tidigare hava fórsókt mig pà en annan tolkning av furniualtum, nu upp- 
tagit Vigfussons översättning av dessa ord, innebär det icke något påstående, att alla andra 
översättningar än Vigfussons vore oriktiga. Jag håller det ingalunda för uteslutet, att rista- 
ren avsiktligt nedskrivit en tve- eller flertydig runföljd och lämnat åt läsarens skön att upptaga 
vilken av dessa läsningar han vill eller alla läsningarna i tur och ordning. Enligt de för Rök- 
inskriften gällande utläsningsprinciperna var det naturligtvis tillåtet att läsa runsättningen fur- 
niualtum två eller flere gånger och varje gång med olika uttal. 
Mot den av mig tidigare givna tolkningen forn 7 oaldu(m) ”fordom i urtiden’ anmärker 
Brate, att adv. forn är obestyrkt, och att «old eljes betyder ”ulykkelig Tid, i hvilken det gaar 
Menneskene ilde'. Som stöd för adv. forn har jag anfört det fgottl. adverbet lang "làngt' och 
har förklarat detta adverb såsom ett dentallóst neutrum av feottl. langr "làng. En adverbial 
bildning, som är möjlig vid feottl. langr, är naturligtvis också möjlig vid det fsv. adj. forn, och 
Lindroth, som redan före mig (alternativt) fattat form som adv. (A, sid. 12) har framhållit, 
att detta adv. synes leva i värml. forn ‘häromdagen’. Brates uppgift, att adv. form är ostyrkt, 
är sålunda i sak missvisande och troligen även bokstavligen oriktigt. För övrigt ligger det 
ingen vikt på, att man uppfattar forn som ett adv. Vid läsningen huar forn (eller forni?) 7 
oaldum kan forn förstås som nsm av adj. forn ”pristinus', ställt som apposition till huaz. 
Den av Brate åberopade, från fisl. kända betydelsen för dold f., nämligen ’olycklie tid', 
har också anförts av mig i D, sid. 17, där jag emellertid framhållit, att prefixet 2- även har en 
annan betydelse än den pejorativa ?. I ingen händelse kan den nämnda betydelsen anföras som 
skäl emot min läsning forn 7 oaldu(m), ty översättningen 'fordom under en olycklig tid” är oan- 
griplig. | 
O. v. Friesen, C, sid. 13 (jfr D, sidd. 12 f.) är den förste, som gjort uppdelningen furn 
i ualtum, men han ger översättningen 'eammal i sitt välde’, ’gränad i sitt välde. Torp, sid. 
349 har dock gjort den invändningen, att adj. form blott brukas om det som varit men ej 
mera är. Till en viss grad kunde v. Friesens uppfattning måhända försvaras med en hän- | 
visning till det fsv. verbet fyrnas 'àldras'. Men jag kan ej neka till, att användningen av forn 
i betydelsen 'eammal, ’gränad’ stöter även mig. . 
Vill man antaga, att Rök-ristaren under sin vistelse i Aachen insupit mycket av de kristna 
föreställningarna, kan man måhända vedervaga en tolkning form ? oaldu(m) 'ett offer under en 
olycklig tid". 
1 Jfr Schück, E, sid. 11 och Brate, A, sidd. 71 ff. 
? Jag har a. st. betonat den privativa betydelsen hos prefixet /(-, men även den förstärkande betydelsen 
kan äberopas. U old f. kan hava betytt 'oöverskädlig tidrymd'. 
Tom. XLIX. 
