Om runinskriften på Rökstenen. 27 
Falk-Torp, Et. Wb. II, sid. 1374: Kausative bed. hat auch anord. vita (Veluspa) ”ver- 
zaubern, beschwören’ (schw. dial. vifa dass.) < *witian. 
Falk-Torp, Et. Ordb. Il, sid. 443 a: Kausativ betydning har ogsaa oldn. vita (Voluspa) 
'"Iremmane' (sv. dial. vita i s. bet.) < *wifian. 
Hyltén-Cavallius, Wärend och Wirdarne I, sid. 214: Säledes när gladan ses fara i 
luften tros hon kunna ^ vitas bort”, att hon ej gör skada pa höns och kycklingar, i fall nagón 
till henne ropar: — — — 
Rietz, Svenskt dialekt-lexicon, sid. S16, b : Vita 3. v. a. tjusa, förgöra, trolla pa, med 
trolldom sätta på, skaffa iram. "Vita bort vargar, säges om de s. k. kloke, som genom nagra 
hemliga medel laga, att vargarne fly. "Vita pa. vita fran, genom sieneri förorsaka något ondt. 
Sm., vg, dis. Hyltén-Cavallius — — omtalar huru gladan ”vitas bort'. 
Av de sistnämnda citaten framgår det med full tydlighet, att svenska språket äger ett verh 
vita med grundbetydelsen "pàverka genom trolldom. Man kan vita dels för att mana fram troll- 
domsobjektet, dels för att skaffa det ur vägen. Objektet synes företrädesvis vara ett rovdjur. 
och bland dessa rovdjur nämnas gladan och vargen. Som en stående förbindelse citeras uttryc- 
ket vita — vargar, i vilket allitterationen erbjuder ett stöd för minnet. 
Var och en, som läst min uppsats i SNF III. S, har kunnat tillgodogöra sig dessa uppgitter 
med ledning av min hänvisning till Falk-Torp och till Rietz. Men i Rök IV. sid. 240 
klandrar Brate. att jag tolkat uitu som pret. av v7/a "rammana', ehuru Fritzner blott kän- 
ner betydelsen ”ilugge nogen Bader eller Pengestraf' och Vigtusson fo fine, sconce, mulet >. 
Jag kan tänka mig, att Brate icke gillar Falk-Torps tolkning av vitti i Vsp. 22. 
Men jag vet ej, vad jag skall tro, då Brate synes påstå, att ett ord, som är känt från svenska 
dialekter, bl. a. i Västergötland och Småland, icke får anlitas vid tolkningen av Rökstensinskrif- 
ten, blott därför att detta ord i den ifrågavarande betydelsen ej är belagt hos Fritzner eller 
Vigfusson Påståendet är så mycket mera förvånande, som trolleriets ordförrad säkert är 
urgammalt. 
Särskild vikt måste man naturligtvis fästa vid den omständigheten, att vita vargar 'genom 
trolldom påverka vargar är ett stående uttryck. Enligt den av mig givna tolkningen är objek- 
tet till uitu — wife pronominet an ‘han’, och detta pronomen syftar just pa histR sikunar, 
d. v. S. 'vargen.. 
I det jag ännu hänvisar till vad jag tidigare sagt om upprepad läsning av runor eller run- 
följder (kap. II) samt om pronominet an 'han' (kap. VIII), fasthaller jag obetingat vid det väsent- 
liga av den läsning och tolkning jag givit i D, sidd. 11 ff. Jag vill blott tillägga, att man vid 
sidan av de s. 13 framlagda alternativen 
utttu « engı an 
uittu à uettuengi qn 
kan tànka sig en tredje läsning 
wiltu à wengi qn ”honom (vargen) lockade ut pa fältet — - 
' De kursiverade orden äro ordagrannt citerade 
N*:o. 1. " 
