Om runinskriften pa Rökstenen. 47 
XXIV. Rökstensinskriften i översättning. 
Efter Vamod stä dessa runor, men (hans) fader Varin mälade dem efter sin àt döden hem- 
fallne son. 
Som ung skädade jag (d. v. s. gravstenen!) en minnesvärd tilldragelse, (jag säg,) vilka de 
två krigsbyten voro, (som togos så, att två krigsbyten, båda på en gång, togos tolv gånger 
- fran olika män. 
Jag skädade för det andra, vem som för nio generationer (9 x 90 = 810 år) sedan blev 
människa fjärran bland medelhavstolken, och som (nu) sitter till doms över (våra) synder. 
Teoderik den djärve, sjömännens hövding, red fordom på Medelhavets strand, Märingarnas 
furste sitter nu rustad pà sin gàngare med skölden fjättrad vid (armen). 
Jag skädade för det tolfte, var Sinngunns häst (= vargen) fär föda; han har lockats ut pa 
slagfältet av tjugu konungar, som ligga där. 
Jag skädade för det trettonde, vilka tjugu konungar, som omkommit i en fyraårig fejd, 
(tjugu konungar) med fyra namn, sóner till fyra bröder: fem Valkar, söner till Radulv, fem Rei- 
dulvar, söner till Rugulv, fem Haislar, söner till Harud, fem Gunumundar, söner till Biorn. — — — 
I min ungdom skädade jag en minnesvärd tilldragelse, (jag säg,) vem av sina ättlingar 
Ingvald fórlorade genom ett hustruoffer. 4 
I min ungdom skädade jag en minnesvärd tilldragelse, (jag säg,) vilken kämpe, som fätt 
en ättling — Vilin är det — en ny ätteman till de många, som (förut) ägt Tun — Vilin är det. 
I min ungdom skädade jag en minnesvärd tilldragelse, gagnelig för garden: Farfarsfadern 
Ari den vise fick en son vid nittio àrs älder. 
Inskriftens mening blir i allt väsentligt oförändrad, om man med Vigfusson (och Pip- 
ping, E, F.) uppfattar sakumuk som likvärdigt med fisl. segzwmk (eller fsv. *säghumk) "jag fór- 
- tàljer. Se ovan, sidd. 171. — 
! Det underförstådda ordet är neutr. pl. kwmbl, se ovan sidd. 17f 
N:o 1. 
