Rökstensinskriften ännu en gång. : 9 
ofränkomlig princip. Samma princip uppställes utan nämnvärda förbehäll av von Friesen, sid. 
17. Men von Friesen har, i motsats till mig, icke dragit alla de nödvändiga konsekven- 
serna av denna regel. Motsättningen framträder vid tolkningen av en del lönnrunor och runor, 
som von Friesen med orätt anser vara lönnrunor. 
Redan 1911 (SNF IL 1, sid. 18 E) har jag gentemot Rök III (och särskilt mot M. Ol- 
sen, därst., sid. 237, not 1) hävdat, att Rókristaren icke känt nägon annan runrad av den 
yngre typen än Y à 
tbmin : hnias : fupark 
och har utförligt försvarat denna ståndpunkt i Acta 49: 1, sidd. 8 T. 
von Friesen kommer dessa påståenden mycket nära, dà han, sid. 18 säger, att den 
enda indelning av den yngre runraden, som är verkligt styrkt, är 
^ 
Hu 
fupark : hnias : tbmln 
där förstaätten räknas som n:r 3 och den sista som n:r 1 (kursiverat av mig). 
Här föreligger dock en viktig skillnad mellan von Friesen och mig. Nàr jag betecknar 
runan p som tredje ättens tredje runa, sà rüknar jag icke blott runorna inom varje ätt frän 
vänster till hóger utan räknar ocksà ätterna frän vänster till höger. Däremot räknar von 
Friesen ätterna frän höger till vänster, ehuru han räknar runorna fran vänster till höger. 
En sådan inkonsekvens anser jag otillätlig. Den, som engång räknar Tys ét som den första, 
måste också ställa den främst, såsom jag gjort det. Men därav följer också, att runföljden 
ftirfra, flyttad ett steg åt höger inom runraden, icke ger ubafuks, såsom von Friesen sidd. 
19 f. menat, utan ubahuks. För resten finnes ingen anledning att med von Friesen uppfatta 
runföljdan ftirfra som lónnskriit. Se nedan. 
Att runraden tbmir: hnias : fupark faktiskt begagnats, anser jag bevisat genom min tolk- 
ning av runföljden rhfprh i e II. Vid använduing av det nämnda runalfabetet (icke von Frie- 
sens) fås genom förskjutning tre steg bakåt den från inskriften förut kända formen umisum 
(se SNF III. 8, sidd. 26 f.). Min läsning av dessa runor har godtagits av Brate i Rök IV. 
För von Friesen är den givetvis obekväm, emedan den icke är förenlig med hans på ett in- 
konsekvent förfaringssätt byggda läsningar ftirfra = ubafuks i d IX och rhfprhis = knuaknat 
i e IL-(se ovan, sid. 4). 
Läsaren får inga upplysningar om, att en annan runrad än von Friesens upp- 
ställts och visat sig fruktbar. Då von Friesen ej betänkt, huru otillåtlig hans inf. knua är, 
har han ej insett min läsnings alla fóretrüden. Detta må till en viss grad gälla som hans 
ursäkt. 3 
Då von Friesen, sid. 17 uttalar som sin åsikt, att all skrift pa Rókstenen bör läsas från 
vänster till höger, hänvisar han icke till det identiska pästäende jag tidigare (Acta 49: 1, sidd. 
8 ff) uppställt i strid mot Läffler och Brate. Härigenom undgär von Friesen att taga 
ställning till en annan av mig pà samma gäng uppställd princip, nämligen den, att man vid 
läsningen pä ett (rättvänt) fält icke fär röra sig nedifrän uppät utan mäste röra sig uppifrän 
N:o 3: 
