10 Hvco PrPPING. 
nedåt. Mot denna viktiga princip, som Rökristaren undantagslöst! följer i de fall, där läsnin- 
gen ür oomtvistlig, far man icke bryta i de fall, där läsningen kan diskuteras. Men detta fel 
hegár von Friesen vid läsningen av toppkorsen. 
Redan i SNF II: 1, sidd. 20 ff. har jag sökt göra troligt, att alla runkorsen bóra läsas 
pa följande sátt. Sedan man ställt sig själv sálunda, att det fält, pà vilket runkorsen stä, är 
vünt sa, att läsningen av korsen kan bórja i vänstra övre hórnet, börjar man ocksà läsnin- 
gen av varje "enskilt runkors med den arm, som pekar åt vänster uppåt och fortsätter med- 
sols till de andra armarna inom korset. Denna samma prineip följer von Friesen sedermera 
i "Runorna i Sverige’, sid. 14 och i ’Rökstenen’, sid. 18. En skillnad, men ingen principiell sa- 
dan, består däri, att von Friesen läser toppkorsen stående bakom stenen (alltså med topp- 
ytans runföljd biari rättvänd framför sig), medan jag läser toppkorsen stående framför ste- 
nen (alltså med toppytans runföljd biari uppochnedvänd) Båda göra vi början med det kors, 
som står mest till vänster, och båda börja vi läsningen av varje enskilt kors vid den vänstra, 
övre armen. Den omständigheten, att jag vid läsningen av toppkorsen ser biari uppochned, 
innebär ingen olägenhet. Förhällandet àr icke märkvärdigare än att man vid lüsningen av ra- 
den e III mäste svänga bilden sá, att den föregäende raden e II synes uppochnedvänd. 
von Friesen, sidd. 18 f. vill góra gällande, att min läsning är oriktig, emedan en kors- 
arm stär till vänster om b i biari, som följaktligen bör läsas senare än denna. Men den, som i 
likhet med mig betraktar biari som en övre rad i förhållande till toppkorsen ?, behöver natur- 
lietvis icke taga någon hänsyn till, att b star till höger om den första korsarmen. Den åter, som 
i likhet med von Friesen anser, att runorna bi, a och ri böra läsas i anslutning till var sitt 
kors, han bör taga lärdom av de regler, som följas av ristaren i liknande fall. Om bi varit 
avsett att läsas efter det runkors, över vilket det stär, skulle det hava fätt plats antingen 
efter detta runkors (jfr von Friesen, sid. 19) eller ocksà mellan de bäda undre ar- 
marna, där utrymmet var gott. Pä detta sistnämnda sätt har ristaren placerat runorna 
Pr i förhållande till baksidans sista kors, efter vilket de skola läsas. Härom är von Friesen 
ense med mig. ; 
Dà von Friesen vid läsningen av tvà toppkors läter ristaren placera runor ovanför 
de kors, efter vilka han vill läsa dem, begär han alltsà en otillätlig inkonsekvens. 
Tvärt emot vad von Friesen tror, är min läsning ay runkorsen den enda konsekventa, 
som framlagts. I Acta 49: 1, sid. 40 har jag framhällit, att även andra konsekventa läsningar 
kunna tänkas. Men von Friesens läsning kan på: anförda grunder icke godtagas. 
Mitt omdöme påverkas ej i minsta mån därav, att von Friesen i den sist berörda punk- 
ten fått en meningsfrände i I var Lindqvist, Göteborgs Högskolas årsskrift 1920, sid. 121. 
Huru litet skickad Lindqvist varit att uppträda som skiljedomare mellan von Friesen 
och mig, framgår därav, att han fällt sin dom, utan att hava egnat någon uppmärksamhet åt 
min avhandling i Acta. Beträffande avsnittet 5 framlägger han som nya resultat sådant, som 
med full tydlighet är utsagt av mig 1 Acta 49: 1. sid. 9. 
1 Om den sista runan i e III, se nedan sid. 11. 
? Den understa punkten av b står ovanom mitten av det första runkorset. 
Tom. XLIX. 
