16 Hveo PIPPING. 
von Friesen har sókt förklara det faktum, att runorna ftirfra hava större dimensio- 
ner än runorna på d VIII och d IX, därmed, att de äro skrivna tidigare, 'ty', säger han på 
sid. 9. 'eljest finnes ingen anledning, hvarför icke åtminstone den ófre raden” (d VIII) 'skulle 
ha fortsatts ända upp till ramen, lika väl som öfriga rader af midtpartiet'. Från min synpunkt 
sett kan detta förhållande förklaras mycket enkelt. Avsnitten a, b, e, d I—d VIII bildade ett 
sammanhängande parti, sammansatt av ett märkligt antal runor nämligen 24 X 24 — 576. Vikten 
av, att en gräns drogs just här, framhävdes dels genom en stor punkt och dels genom att det 
följande avsnittet d IX började på ny rad. Den lucka, som uppstod i slutet av raden, fylldes 
sedan därigenom, att de sista runorna i d IX gjordes högre än de föregående. 
En antydan om ett hämndmotiv finner von Friesen i avsnittet /-g, där runföljden 
goldind likställes med fisl. goldenn "hàmnad'. Ovan, sidd. 4 f. har visats, att denna utläsning 
av goldind innebär en otillátlig inkonsekvens. 
von Friesens försök att i avsnittet e finna en anspelning pà Baldersmyten- vilar pà 
förutsättningar, som dels äro avgjort oriktiga, dels ytterst bräckliga. -Ovan, sidd. 4 och 9 har 
jag visat, att runföljden knuaknati ej fås fram vid användning av riktig runrad, och att infi- 
nitiven knua icke kan hava tillhórt Rókristarens spräk. Härmed faller von Friesens óver- 
sättning 'han (Balders hämnare) visste att slå en jätte". Varför dativen traki = drengi just 
skulle syfta pà Balder, är det mig omöjligt att inse. Jag finner denna möjlighet till och med 
utesluten. Drengi kan icke vara svaret på frågan (h)weim se burinn min, ty detta svar 
måste rimligtvis sökas i orden öl nzrödr med tillhörande subjekt. Drengi är naturligtvis, såsom 
alla hittills tänkt sig saken, samhörigt med uaim och betyder här 'en rask man’, icke 'en ung 
man”. Det är fullt naturligt, att raskheten särskilt framhålles hos en nittioåring, som avlar en 
son. von Friesens påstående, sid. 100 (jfr sid. 58), att drengr företrädesvis betecknar -en 
ung man, stämmer varken med den ordning, i vilken Fritzner upptager ordets olika betydel- 
ser, eller med antalet belägg för de olika betydelserna. Till och med om man anser, att bety- 
delsen "ung man’ är äldre än betydelsen 'kraftig man’ (jfr Fick—Torp, sid. 211), hindrar 
detta icke ordets användning om en nittioáring. Ryskans mororeng betyder utan tvivel från 
början 'yngling, men användes nu som berömmande epitet för män av vilken ålder som helst 
— även hundraåringar. 
von Friesens tolkning av uilinispat (vili enn er pat ”detta är åter önskan') kan jag ej 
finna övertygande, då jag i den parentetiska satsen väntar namnet på den man, vars födelse 
omtalas såsom märkelig, och uilini med lätthet (se ovan, sid. 6) kan förklaras som en noaform 
för *We-ormn. Den, som i motsats till mig icke ser sig tvungen att i orden — ul nirupr söka 
svaret på frågan uaim si burin (n)ibr traki, utan betraktar nittioäringens kraftprov som en fri- 
stående episod, kan naturligtvis uppfatta uilini = We-linni som dativ av *We-linn(n) ! = *We- 
ormn, varvid We-linni es pat 'àt *We linn(r) är det utgör det direkta svaret på frågan, åt 
vem en ättling fötts. Icke ens om jag såge inskriften genom von Friesens synglas, skulle 
jag välja den av honom föreslagna tolkningen, utan skulle då läsa vil innis pat 'mätte denna 
(vår) nöd bliva hämnad’. Om inna = gialda, launa se Fritzner !! IT, sid. 208, mom. 5. Men, 
1 Se ovan sid. 6, not 2. 
Tom. XLIX. 
didi ne. 
