VI 
är enda belägg där ej u — o i stamstavelse representeras av 0 framför kk, enligt Larsson Sml. 
ljudl. s. 33. I andra fall, t. ex. vid lusna, som ensamt är belagt, 1 gg, har jag valt hänvisning 
till losna, en form som i alla fall mäste finnas som uppslagsord, dà de flesta säkerligen komma 
att söka pa den. LARSSONS arbete (även anfört i förkortningen Sml. spr.) har vid denna nor- 
malisering varit mig till stor hjálp. I frága om sammanskrivningen av lederna i sammansatta 
uppslagsord har jag i regeln i varje sárskilt fall foljt skrivsáttet i den belagda formen, resp. den 
vanligaste skrivningen om beläggen äro flere. 
Efter uppslagsorden anfóras betydelserna, i regeln mycket schematiskt och i huvudsak enligt 
SCHLYTERS glossar till Sml. och Ordbok. Det är pà intet vis meningen att dessa arbeten skola 
kunna undvaras. I sådana fall som [eepte] wapa har jag icke upptagit betydelsen på den absolut 
använda prepositionen. Någon enstaka gång anföres för en viss betydelse dess beläggställe. 
I slutet av artiklarna eller inne i dem har i stor utsträckning hänvisats till synonyma uttryck. 
Dessa uppgifter äro icke uttömmande utan blott att betrakta som en hänledning av uppmärk- 
samheten till fall av betydelselikhet. 
Jag har sökt undvika frågetecken, men i regeln i stället på andra sätt gjort begagnaren 
uppmärksam på osäkra rubriceringar, t. ex. med citat ur sammanhanget. I stor utsträckning — 
och allt större mot slutet av arbetet, t. ex. i artiklarna pen — har jag meddelat syntaktiska 
upplysningar också av annat slag än sådana som direkt ha.avseende på rubriceringen. Tyvärr 
har själva materialsamlingen därigenom i hög grad blivit undanskymd. Dessa upplysningar stå 
Inom parentes eller klammer, och jag har gjort en viss åtskillnad mellan dessa olika slag av 
inneslutningstecken, så att klammer men inte alltid parenteser ange texttrogen skrivning, även 
vad ordföljd och ordavstånd vidkommer. Sträng pålitlighet har jag eftersträvat blott i själva 
materialsamlingen, som utmärker sig genom spärrad stil och FÖRE eo utan parenteser eller 
klammer. 
I rätt stor utsträckning har jag anmärkt om avvikande lydelse i codex B. Vid dessa upp- 
gifter har jag blott i undantagsfall och då med beläggsiffror i kursiv stil anfört sida och rad i 
K. H. Kanrssows avtryck i Fornskrift-Sällskapets samlingar, även om lydelsen i cod. B icke 
framgår av ScHLyTErs noter. Jag har även meddelat läsningar ur Göttingen-fragmentet. Hün- 
visningen ,fragm.* avser härvid Narre FLYGARES avtryck i Arkiv XV. 
Under hela tryckningstiden har juris kandidat RAGNAR HEMMER bistått mig med rad, 
och under olika skeden har jag ytterligare haft förmånen att få med frågor vända mig framför 
allt till professor Huco Prerrwe i Helsingfors samt till professorerna BECKMAN och LIDÉN 
i Göteborg och licentiaten BJÖRN Corner från Uppsala. Islànningen mag. art, numera 
doktor STEFAN EINARSSON kunde under en del av arbetet vara mig till stor hjälp genom att 
han som sitt modersmål behärskade ett språk som av alla nu talade kommer fornsvenskan när- 
mast. Senare har jag själv lärt mig isländska. 
Jag har naturligtvis dragit nytta utom av ScHLyTers lageditioner och Ordbok framför allt 
av SÖDERWALLS och FRITZNERS ordböcker, v. AMIRAS arbete Nordgermanisches Obligationenrecht 
I och Orsows om De appellativa substantivens bildning. Lipéns utredning i Arkiv XXVII av 
stadgandena i Östgötalagens bi-flock har jag följt utan att särskilt eitera honom. 
Till Vetenskapssocieteten stannar jag i djup tacksamhetsskuld för att den iklätt sig kostna- 
derna för utgivningen och för att dess funktionärer icke alldeles ha förlorat tälamodet infór min 
