50 ARNOLD 
held [33:9] se hel. 
heldæ se hældæ. 
helgha dagha, helghan dagh pà dagher. 
helghi adj. se hælghe. 
helghuna messu dagh se [hælghuna mæssu] 
dagher. 
hell [89:20] se hel. 
hell i uttr. i hell se [i hæl] sla. 
helle se hældæ. 
helst se hælzt. 
hele v. hela, läka. sup helt 143:11. 
help se [for]heelgp. 
1. hem n. hem. ds heme 143:17 (jämf. dock | 
heme). stamfórled i [hem]friper, -folgp, -fopse, 
-sokn. 
2. hem adv. hem. med följ. prep.uttryck. hem 
29:5] tom exces hosti) 48:18)! (rue hab): 
DST etat waa nra) S D STE CO SR CD 
fara) 88:2 (comber...h. til). 13416 (biupa | 
Toewhertulystbb:9w(eomiberee het) ost 
(h.til...deme). heym 9:10 (farin ...h. 
Gl) etos Mana Pr anne sed) GG. OH. oa d] 
hem 50:16 o. vid bæræ, fara, coma, stiælæs. 
hema adv. hemma. hema 38:3 (h. a, prep.) 
Seren BEI (is da 
73:7. 103:3. 147:7 (fo per ... h.) 155:8 (h. dræ- 
pin). 1705 (er ... h) 170:6 (h. wari). 170:7 
(er... h.)171:19 (i prep. . .. h. heyma 24:6 
(ær ...h.) hema giort på gore. 
hemd se hæmd. 
heme (n.) hem. jämf. hem 1. ack heme 135:14 
(slutvers). 
hemeliker adj. hemlig. dsn hemelike [hu- 
se] pà hus. 
hemfriper 0. s. v. se [hem]friper 0. S. v. 
1. hemul (m. l. n. som gen.-förled) rättighet. 
gs i [hemuls]man. jämf. hemuld. 
2. hemul adj. som ngn i ngt avseende har rätt 
till. i följ. se även hemuld. 
[0] i adv. ohemult utan att ha ngn som helst 
rätt därtill 1. abs. n. (ns 72:11, f. 0. as: skiptæ 
72:5, winga 125:11, s&li® 73:5, firi oh. 
salt 72:16) sådant som nen icke har nen som 
helst rätt till. ohemult 72:5. 72:11. 72:16. 
195:11. o hemult 73:5. 
hemula v. (mera) överlåta äganderätt |. annan | 
rättighet ät annan (här om tillätelse att fiska i 
annans vatten) inf hemula 110:1. 
? hemuld (f, hemult tydl. subst. i Upl.: i| 
giort) 70:20 (h. at, prep.) | 
| 
| 
| 
| 
| 
NORDLING. 
hemult standz)—hemull:hawa firi sic 
hemult (där dock h. kan vara adj. hemul asn. 
som appos. till underförst. pet). as hemult 
(cod. B hemul) 120:8. jämf. hemul 1. 
heme v. hysa, härbärgera. 3spi [hy sir oe] 
hemir 51:17. 51:19. [hyser . eller) hemer 
118:18. jämf. hysæ oc fep: (135:5). 
hest bae se [hæst] bak(er). 
hester se hæster. 
hetæ v. heta, kallas, förklaras för [38:6. 38:10], 
vara [15:6. 69:19. 143:11]. «nf bete 153:3. 
3spt heter 54:14. 64:20. 69:19. 88:1. 99:4. 
138:6. 148:5. 181:21. heter 101:9. 111:14. 113:5. 
143:11. 143:14. 151:1. 152:22. 158:6.. 164:12. 
181:20. 181:22. heyter 15:6. 3spk hete 38:6. 
38:10. 56:19. 58:16. 124:4. 126:9. 166:4. 167:5. 
168:5. 169:16. 170:2. 171:10. 179:17. till betyd. 
jàmf. wara 1. 
heym, heyma se hem, hema. 
heypit se hepin. 
heper m. heder. as heper 67:11. 
hepin adj. hednisk = odópt (om barn). 
he pit 155:19. hey pit 26:8. 
hepre v. hedra. inf heper:e 58:4. 
hialpa se hiælpæ. 
himil m. himmel. gs himils 4:10. jämf.: 
himin m. = himil. gp i [himnæ] kununger. 
fórled i [himi]riki. 
hin pron. den andre, den [som]; best. art. den 
nsn 
(all hin annur 139:20, hinum andrum 
63:9, synon. pen 2). nsm hin 71:11. 73:11. 
81:16. 81:19. 91:19. 91:21. 100:13. 105:8. 127:5. 
148:4. 164:18. 166:11. gsm hins 92:6. dsm 
hinum 122:19. npm hini 99:1. npn hin 139:20. 
dpn hinum 63:9. 
hindre adj. komp. nästa. dsm = asm. se [hindra]- 
dagher. 
hindre v. hindra; h. 
nen l. hindra att bórda, synon. [for]taka. 
hindræ 70:15. inf pass hindries 14:10. 
hiolt st? se halda. 
hion plur. n. tjänstefolk, fästefolk, äkta makar. 
np hion 34:5. 43:10. 55:19. 60:8. 60:9. 146:14. 
gp [ben ei er bondans] hiona 49:9. [hiona]- 
fæherne förtaga för 
inf 
| lagh, wigning. 
[legho] hion legohjon. »p legho hion 118:11. 
hiona (n. sing. t. ex. i Ostg.lagen) se hion. 
hiorp f. hjord (eg. av nötboskap). ns hiorà 
87:14. [stàr:] hior per (föreg. distrib. atr. hwars 
Tom. XXXXIX. 
