Syrjänüüisiä Häälaidiija. 215 



1, Lauletaan ensimmäisenä hääpäivänä, 



1. Vapaastiko taipui hyvii talitoni, 



Leiiipeästikü hyvii lempeyteni? 



Piüistäkö miiuin veitte, hivukscu päästä, 



Jakastako veditte, varpaaii päästä? 

 5. Kädestä vaniiaan minua veitte, sonnen päästä. 



Hyvä eUtttäjäni, liyvä isäni ajatteli (niinulle naimista), 



Makea-maitoinen maamnioni, synnyttäjäui ajatteli, 



Ajatteli kirkas haukka-veikkoni, 



Suloinen synnyin-siskoni ajatteli, 

 10. Setän poika rakas niinulle, 



Setän puolinen minun tätini (= setän puoliso). 



Kulta kuorisena nia astuin pöydän ääieen, 



Kultaisten ma katselin kuhnakarvain läpi, 



Isäni suuren pojan, kirkkaan haukka-veikkoni ei sopinut (oUa kotona). 

 1.5. Sormeltani taijosin minä pikaria, 



Lasin kannoin minä kavvasta viinaa, 



Keisarin juomaa. 



Kämmenellä pidin mä lasia, 



Kädelle kaadoin minä putelista. 

 20. Kirkkaan haukka-veikkoni ei sopinut (olla kotona), 



Sopi (hänen olla) mustalla tunturilla, 



Oniani (olla) mereu lahden rannalla, 



Kaukana kallio-vuorella (Uralissa). 



Voitko veikkoseni, (nun) riennä tänä (lähtö) aikanani, 

 25. Kuuletko veikkoseni minulta metsästä (huutoa) kansalle, ihmisille, hyvälle rahvaalle. 



Yhdessä kohdussa maannut veikkoseni! 



Voitko veikkoseni hiokseni kohottaita 



Minun pikaisiin läksiäsiini 



Kokoamaan kaupungiu täyden kahdeii puolisia sukujuuria, 

 30. Kuolleita ja eläviä. 



Voitko minun veikkoni rientää luokseni keväisen kelirikon aikana 



Uljailla hyvillä ajohärillä. 



I. 29. Kahden puolisia sukujuuria, s. o. morsiamen ja sulhasen sukulaisia. Syrjaniläisillä on Ca- 

 sti'én'in mukaan tapana, että morsiamen veli vieraan lienkilön kanssa kutsuu vicraita Läihin. 



