13 



under titel: ., Skildring af municipalförfattningen i Finland'". Nu återstod blott 

 att vänta på utgången af detta raskt undangjorda prof. 



Hela året 18 3. S förflöt i ovisshet, hvem tjensten skulle tillfalla. Af- 

 görandet fördröjdes derigenom, att ett kanslersbref af 30 mars oförmodadt in- 

 fordrade konsistori yttrande öfver lämpligheten af ett ..väckt förslag till ny för- 

 delning af läroämnena mellan juridiska fakultetens trenne professorer'". Utom 

 andra jemkningar åsyftades hufvudsakligast, att kriminalrätten hlefve öfverförd till 

 professionen i romersk och rysk lagfarenhet från den i Finlands allmänna lag- 

 farenhet, hvilken i stället skulle emottaga statsrätten frän professionen i denna 

 vetenskap och nationalekonomin. Saken var i tysthet bedrifven af Ekelund, 

 som tillkännagifvit sig belåten stanna vid sitt innehafvande embête, sålunda 

 omstäldt. Förvisadt till fakulteten, understöddes förslaget af sin upphofsman 

 och vann äfven Nordströms bifall, med det amendement, att statsrätten skulle 

 qvarhållas vid den lärostol, hvars föredragningsämnen för öfrigt borde utgöras 

 af nationalekonomi, lagarne angående jordbruks- och bergs- eller landt- och 

 stads-manna näringarna, kamerallagfarenhet, rysk ekonomie och administrations 

 lag samt rättshistoria för dessa ämnen. Fakultetens äldste ledamot, den egent- 

 lige grundliiggaren af kriminalrättens vetenskapliga studium vid vårt universitet, 

 hvilken man nu ville fråntaga undervisningen deri, jemte det den profession, 

 hvilken endast till följd af samme ledamots ifriga bemödanden blifvit inrättad 

 skulle helt och hållet splittras, afstyrkte deremot på det bestämdaste alla de 

 åsyftade förändringarna i statuternas ännu blott 4 år gamla föreskrifter. Re- 

 sultatet af de äfven i Ivonsistorium med stor animositet förda öfverläggningarna 

 blef, att kansler i skrifvelse af 1 januari 1834 vägrade sitt godkännande till en 

 ändring i det bestående, hvilken, såsom orden lyda, .,enligt hvad jag med skäl 

 befarar, skulle långt ifrån att främja, snarare qväfva hågen för all sann och 

 grundlig kunskap, hvars befordrande likväl utgör ett universitets högsta än- 

 damål." 



I detta bref kunde så mycket lättare läsas mellan raderna, att profes- 

 sionen icke var ämnad åt den sökande, hvilken önskat reducera sina blifvande 

 skyldigheter, som konsistorium anmodades fråga Ekelund, huruvida han ej ville, 

 utom sina närvarande åligganden, föredraga juridisk encyklopedi, för att dyme- 

 delst kunna med sina insigter mera gagna de studerande. Man betogs snart 

 all ovisshet. Följande kanslersbref meddelade, att under den 5 februari: „Hans 

 Kejserliga Majestät, ehuru professor Ekelund, i anseende till dess öfvervägande 

 meriter rätteligen blifvit upjjförd i första rummet af förslaget till professionen i 

 folk- och statsrätten samt nationalekonomin, dock i betraktande deraf, att 

 adjunkten Nordstrom hufvudsakligen sysselsatt sig med de delar af lagfaren- 



