41 



relativt är nödigt; och detta gäller äfven i afseende â statens tjenare, hvilkas skicklig- 

 het icke utröntes endast genom förhör vid universitetet, utan och ännu bestämdare vid 

 de mångfaldiga tillfällen, der deras förmåga och användbarhet under tjensteutöfningen 

 sattes på prof. Yigten af fordringar på tillräcklig kännedom af landets inhemska språk 

 hos statens tjenare, kunde dock icke bestridas. j\Ien huruvida något väsendtligt genom 

 de föreslagna förhören för det åsyftade ändamålet vunnes, kunde så mycket mera be- 

 tviflas, som äfven de vigtigaste tjenster, till följd af bestående förhållanden, besattes 

 med personer, hvilka icke besökt universitetet. Medgifvas borde dock, att detta skäl 

 icke var fullhaltigt, emedan de som genomgå en kurs vid universitetet, likväl utgjorde 

 en ganska betydlig del af embetsmannakåren. Men en annan omständighet förtjente i 

 synnerhet härvid den största uppmärksamhet. Då nämligen det inhemska språket, lef- 

 vande i menighetens mun, äfven utom universitetet kunde läras, vore det egentligen 

 blott vid universitetet som den högre vetenskapliga bildningen kunde grundläggas, ur 

 hvilken den sanna embetsmanna dugligheten i sinom tid komme att utveckla sig. Vin- 

 nandet af denna allmänna bildning vore altså det förnämsta ändamålet för de ynglingars 

 studier vid universitetet, som egnade sig åt statens tjenst, och bibringandet af denna 

 bildning för universitetets verksamhet vigtigare kanske än något annat sträfvande, hvar- 

 för ock, om man blott hade afseende på statens blifvande tjenare, inträde (ill universi- 

 tetet utan förhör i finskan borde stå öppet. Man liade ock anfört analogin af före- 

 skrifna förhör i ryska språket. Detta är ett faktum, men om hvilket nu något vidare 

 icke kan sägas. Man torde likväl kunna hoppas, att den tid skall vara hardt nära, då 

 studium af finska språket säkrast skall utveckla sig ur den enda verkligt fruktbärande 

 grunden för hvarje intellektuel odling: kärleken för saken och öfvertygelsen om dess 

 verkliga gagn för fäderneslandet. Uppmuntringsmedel vore här vida mer än positiva 

 föreskrifter på sitt ställe." 



Voteringens resultat blcf ciiliälligt beslut att förorda inrättandet af tolf 

 stipendier för studium af finska språket, hvarcmot en utvidgning af förhören i 

 detsamma, utöfvcr hvad redan var stadgadt, afstyrktes. Det må tilläggas, att 

 i omedelbart sammanhang med detta ärende en motion om beliofvot af en pro- 

 fession i finska sprcåkct inlemnades (af Ilmoni), men, eliuru understödd af flera 

 konsistori ledamöter, icke af rektor upptogs till öfvorläggning. 



Se här något rätt starkt! Också Nordström framstälde i konsistorium 

 ett vetenskapligt önskningsmål. Den docent, livars sak lian redan 1837 så 

 varmt antagit sig, hade derefter gjort sig bemärkt genom en mer än vanligt för- 

 tjenstfull författare- och lärareverksamhet, men af ekonomiska skäl sett sig ikhI- 

 sakad att ansöka skolrektorsplatsen i en landsortstad. Nordström föreslog 

 derför, att konsistorium genom något på vederbörlig ort ntverkadt e.xtraordinarie 

 understöd borde söka förmå honom att qvarstanna vid universitetet. Mot all 

 förmodan icke blott förklarade rektor propositionen obefogad, utan tillät icke 

 ens anteckning derom i protokollet. Deraf föranleddes Nordström att i en 

 till konsistorium stäld skrift af den 10 april 1843 förnya sin motion. Då 



6 



