59 



Det berättas, med anspråk pä trovärdighet, att hau icke funnit samma 

 förekommande bevågenhet pä alla håll i kejsarstaden. Der residerade Finlands 

 generalguvernör, furst Menschikoff, en sträng herre, hvars adjoint var univer- 

 sitetets vicekansler, generalen. Man dragé sig till minnes Nordströms skarpa 

 insaga mot en den sistnämndes cmbetsåtgärd. Redan förut missbelåten med 

 den ständige anmärkaren, hade vicekansler senast för ett par, tre månader 

 till baka, då rektorsvalet som ifrigast af handlades, förmält sig sinnad afträda 

 i viss händelse. Sä hade väl icke inträffat, men deremot hade den nämnda 

 insagan verkat på ordalydelsen i det, samma dag som valet skedde, upplästa 

 kanslcrsbrefvet (rörande Sahlbergs utnämning). Altnog: då Nordström upp- 

 vaktade adjointcns mägtige chef, blef han väl, vid tal om öfverflyttningen, hug- 

 nad med löfte om ynncstfuUt förord, men lyckades icke på fursten göra 

 något för sig rätt gynsamt intryck. Detta inses deraf, att fursten, efter audien- 

 sens slut, vändande sig till en vid hans person anstäld ung finsk ädling, ytt- 

 rade: „Votre compatriote est un chicaneur" (= advokat). Yttrandet förme- 

 nas närmast ha syftat på ett längre drifvet juridiskt betraktelsesätt, hvarom 

 längre fram. 



De funnos (för att låta tidens ondska tala), hvilka trodde sig veta, att 

 Nordström mindre haft vicekanslers ogunst, än en embetsbroders dubbelhet 

 att skylla för utgången af sitt besök hos furst Menschikoff, — en embets- 

 broder „om hvilken" (såsom hans biograf uttrycker sig) .,mången haft den 

 fräckheten förmoda, att han af de lumpnaste motiv befordrat sin väns hädan- 

 färd ifrån fäderneslandet". Anledningen till det skoningslösa påståendet togs 

 deraf, att denne embetsbruder, som samtidigt vistades i Petersburg och jemväl 

 haft företräde hos fiu'sten, ej blott, i följd af relationer med vetenskapsakade- 

 min, stod väl lios flera betydande personer på orten, utan ock här hemma 

 varit den rörligaste vid senaste rektorsval under en, såsom det antogs, pä 

 eventualitet beroende utsigt, att sjelf nästa gång komma i fråga. „O, det är 

 dock rysligt", utropar, på grund af dessa sägner, den nämnde biografen, .,det 

 är dock rysligt att tänka, hvilka hårdnader kunna gro fast vid ett mennisko- 

 hjerta, och dem blott döden mäktar operera derur." Veterligen har ingen- 

 dera af de tvenne vännerne någonsin yttrat sig om det dock nog allmänt evul- 

 gerade förtalet. 



Hvad än må ha af handlats under Nordströms vistelse i Petersburg: 

 visst är att efter hans hemkomst svaret på afskedsansökningen fortfarande 

 dröjde; visst är, att han fortfarande skötte alla sin professions detaljer; visst 

 är, att substitutsplatsen fortfarande hölls obesatt. Alt tycktes jemka sig. 



