73 



tjcnstgöring. Stäiulcrna hade väl redan 1841 godkänt en motion om anskaffande 

 af tjoaligarc förvaringsort föi- arkivet, men beslutet derom gick först 1845 i 

 verkställigliet genom inköp ocli inredning för ändamålet af det Ridderstolpeska 

 huset i liörnet af Skeppsbron och Slottsbacken. Öfverförscln hit vidtogs omedel- 

 bart efter Nordströms ankomst, om hösten 1846, och fulländades, åtminstone 

 till det väsendtligaste, på våren 1847, — då ock en något förhöjd provisorisk 

 stat för tjenstepersonalen af K. M. utfärdades. Specielare uppställning och 

 sortering af de digra och till stor del oförtecknade förråden kräfde naturligt- 

 vis äiniu i åratal osparda ansträngningar. Ty värr upptäcktes emellertid så 

 stora, ända från grunden till taket sig sträckande bristfälligheter i det, enligt 

 sägen, endast genom en intrig inköpta huset, att total ombyggnad deraf be- 

 fans oundgänglig. Samlingarna borde följaktligen undanskaffas, men hvart? 

 Riktigast hade utan tvifvel varit att för deras räkning uppföra ett nytt tids- 

 enligt hus, hvarom äfven k. proposition framlades till riksdagen 1857. Stän- 

 derna funno dock den föreslagna tomtplatsen vid norra ändan af Karl XTTT:s 

 torg olämplig och kostnaden, beräknad till 321,900 rdr, afskräckande, men 

 påhittade att till behofvets nödtorft anvisa kammarkollegiets forna lokal på 

 Riddarholmen, der ock arkivet sedan 1864 herbergerats. Utrymmet härstädes 

 visade sig snart, såsom sakkunnige förutsagt, alldeles otillräckligt. Bråket med 

 att ännu en tredje gång utflytta och omställa de väldiga skriftmassorna be- 

 sparades visserligen Nordström, men den dag kan icke vara fjerran, då 

 hans önskan om en värdigare fristad åt dessa anstora vittnen från det fram- 

 farna går i uppfyllelse. 



I arkivets inre förvaltning vidtogs likaledes under Nordströms ledning 

 mången nyttig åtgärd. Såsom vigtigast torde kunna betecknas den nya regle- 

 ring, hvilken, på hans förslag, anbefaldes genom kgl. brefvet den 10 maj 1853 

 och till följd hvaraf ej blott embets- och tjenstepersonalen något förstärktes, 

 men en särskild historisk afdelning inrättades bredvid, eller hellre utbröts ur 

 den administrativa. Förut och enligt kansliordningen af 1809 utgjorde nämli- 

 gen riksarkivet, så att säga, endast en förråds- eller handkammare för kgl. 

 kansliets och andra styrelseverks deposita. Man har icke utan skäl anmärkt, 

 att den införda tudelningen, hvilken ock bibehållits i senaste, efter Nordströms 

 död, för verket uppgjorda instruktion, saknar ett bestämdt, i allo tillämpligt 

 kriterium ej mindre för akternas rubricering än vid förekommande göromåls 

 utskiftning. Obestridligt är dock, att reformen betydligt underlättat såväl den 

 lärda vetgirighetens som mera praktiska kraf. Jag vill särskildt framhålla det 

 faktum, att medan fordom blott en eller annan af Nordströms landsmän 

 vågat sig in bland arkivets gömslen, detsamma efter den nya anordningen och 



10 



