74 



uppställningen flitigt anlitats, nära nog af samtlige vara historici *. Dylikt har 

 påtagligen fallet varit i Sverige. 



Organisations- och förvaltningsbestyren kunde icke, till sa stor del de 

 äfven voro opåräknade, förqväfva de högre och ideelare intentioner, med 

 hvilka Nordström tillträdde sitt chefskap. Han höll strängt på den honom 

 underlydande inrättningens anseende af vetenskapligt institut. Deraf den er- 

 kända noggrannhet och beredvillighet, hvarmed han vid ganska ofta, dels från 

 judiciela och administrativa myndigheter (äfven finska), dels från komitéer eller 

 äfven enskilde inlöpande förfrågningar framsökte och meddelade äskade ur- 

 kundliga upplysningar**. Deraf ändtligen och förnämligast hans framgångsrika 

 bemödanden i det syfte, hvilket sedermera i den nyaste instruktionen upptagits 

 som ett riksarkivariens embetsåliggaude, att nämligen „beflita sig om att så- 

 dana arkivarier, som för fäderneslandets historia äro af synnerlig vigt, blifva 

 i tryck utgifna". 



Flera betydande arbeten offentliggjordes under Nordströms styrelsetid 

 i arkivets namn och på offentlig bekostnad. Några redan förut af enskilde, 

 senast C. Adlersparre 1793 ff. och Thyselius 1841 — 1845, inledda enahanda 

 företag hade icke haft en välförtjent fortgång och ådagalade till fyllest be- 

 höfligheten af statens mellankomst såsom förlagsman. Nordström fick ett 

 särdeles godt tillfälle att på högsta ort värma upp frågan, då i Oxenstjernska 

 familjens, till arkivet 1848 inlösta, samlingar fortsättningen och slutet af Chem- 

 nitz' historia öfver 30 åriga kriget, hvaraf förut blott förra hälften var känd 

 (Th. I «fe II, Stuttg. 1648 — 52 fol.), upptäcktes och befans skrifven med för- 

 fattarens egen hand, troligen för Axel Oxenstjernas räkning. Konung Oskar I, 

 synnerligen intresserad för det stora verkets utgifvande, aflät proposition om 

 dertill nödiga medels erhållande till riksdagen 1853, som ock beviljade en 

 summa af omkring 10,000 rdr. Isen var nu bruten, och ehuru under Nord- 

 ströms tid intet stående anslag för dylika „extra" behof infördes på arkivets 

 stat, visade sig ständerna vid hvarje förnyad påtryckning, under erkännande 



* Den förste vai' Arvidsson, hvilken samtidigt ined Nordströms ankomst (1846) på- 

 begynte utgifvandet af sina Handlingar. Den senare yttrar derom i ett bref 1859: „Jag som 

 såg hnru han dervid gick till väga, kan säga att det icke var bvarken forskning eller kritik, 

 han derpà använde, utan endast afskiifning af originalen, som lades framför honom i riksarkivet." 



** Han skrifver derom 1807 till en förtrogen: „Min offentliga ställning har alltid 

 varit sådan, att man med mycket nöje pumpat mig, och sedan glömt att vara erkänsam . . . 

 Sådant roar mig dock, med undantag i komitéer." 



