75 



af riksarkivariens förtjenstcr, mer eller mindre frikostige. Också var inrätt- 

 ningen hxklig att bland sina yngre tjenstemän ega skicklige manuskriptläsare 

 och editorer. Sålunda utgâfvos: a) Chemnitz' redan nämnda historia, Th. III, 

 1 och IV, 1 — 5, genom F. A. Dahlgren 1855 — 1859; samt, efter en af Nord- 

 ström uppsatt, af K. M. den 20 april 1859 gillad plan, vidare: b) Handlingar 

 rörande Sveriges historia I serien, Gustaf I:s registratur, 1 — 6 delen, genom 

 V. Granlund 1861 — 1875; II serien, 1 afdeln. omfattande Lagförslag i Carl 

 den niondes tid, åter genom Dahlgren 1864; 2 afdeln., hvari Kyrkoordningar 

 och förslag dertill före 1686, genom O. v. Feilitzen 1872; c) Svenska riks- 

 arkivets permbref, förtecknade med angifvande af innehållet från 1351 — 1400, 

 1 — 3 delen, genom N. A. Kullberg 1866 — 1872. Framför alla dessa publi- 

 kationers skilda delar äro förorden skrifna af Nordström, temligen summa- 

 riskt dock, med undantag af de till handlingarnas 2 serie vidfogade, hvilka 

 han utvidgat till värdefulla rättshistoriska inledningar. Ett erkännande af 

 den vid inrättningen nyvaknade andan kan läsas deri, att en dess gynnare, 

 grefve Posse (f 1868), genom testamentarisk disposition dit öfverlät medel till 

 fortsättande af Svenska diplomatariet, hvilket förut blott varit ett enskildt företag. 

 Derför nödiga förarbeten påbörjades också 1871, men hafva först efter Nord- 

 ströms hädangång lemnat synliga frukter, i de genom C. Silfverstolpe ederade 

 partiklarna af det digra verket (1875, 1876). 



För öfrigt rönte det författarskap Nordström efter sin bosättning i 

 Sverige utvecklade mindre direkt inflytande, än han sjelf och andre väntat, af 

 de så rika, honom till buds stående oftentliga urkundssamlingarna. Hans efter- 

 lemnade, nu mer vårt universitet tillhöriga, excerpter och materialier, s. k. 

 „appendixer" till samhällsförfattningens historia, troligen bestämda för en ny 

 upplaga deraf, röja visst, att han äfven för sin enskilda del idkat arkivforsk- 

 ning, men dock utan att deråt egna längre fortsatt eller mer omfattande äflan. 

 Detsamma antyda de enda urkundsnotiser, hans arbeten innehålla, nämligen de 

 här och der i bidragen till penningeväsendets historia inströdda, och hvilka 

 man så mycket hellre skulle önskat efterföljda af andra dylika, som de belysa 

 fornförhållanden i hans eget hemland. Men noga taget, afgingo honom tvenne 

 i sådan hänsyn väsendtliga betingelser, å ena sidan en rätt samlarelust, å den 

 andra en i tidigare år uppöfvad och utbildad fallenhet för handskriftsstudier. 

 Så högt som någon uppskattande alla bemödanden att på denna genuina och 

 mödosamma väg utvidga vetandets område, kände han dock sin egen styrka 

 ligga hufvudsakligast i systematiserandet och det kritiska tillgodogörandet 

 af en vidsträckt beläsenhet i litteraturen. Härtill kom, att i denna så 

 ovanligt rörliga tidsålder ständigt nya, hans vetenskapliga fack berörande 



