76 



samhällsfrågor uppd3rkade, enkom liksom vädjande till hans granskande del- 

 tagande. 



Som skriftställare på svensk botten, debuterade Nordström med en 

 s. k. „Historisk öfverblick af den slesvig-holsteinska frågan", framstäld i Stock- 

 holms litteratursällskap blott ungefär ett halft år efter hans ankomst, eller den 

 27 mars 1847. Valet af ämne, för tiden det mest spännande i Sveriges 

 och hela Skandinaviens politik, var utan tvifvel föranledt från högsta ort, 

 såsom kan slutas deraf, att föredraget, en appel till opinionen, sparades för trycket 

 tills några veckor innan Konung Oskar I med vapenniagt inskred till Danmarks 

 bistånd, äfvensom af andra omständigheter, hvarom nedanföre. 



På dagen ett år efter publikationen af sagde i samtidens oroliga spörs- 

 mål ingripande redogörelse, beträdde Nordström det lugna antiqvariska gebitet. 

 Han introducerades nämligen i vitterhets-, historié- och antiqvitetsakademin 

 med ett föredrag kalladt „Bidrag till penningeväsendets historié intill G-ustaf 

 I:s tid", 1849 den 22 maj, — icke den 29 såsom läses i föredragets titel. 

 Införd i 19 delen (1850) af akademins handlingar samt äfven särskildt afdragen, 

 behandlar denna undersökning sitt invecklade ämne utförligt (sidd. 233) och 

 talangfullt. Dess största förtjenst är en klar kombination af det, dels i 

 fornnordiska sagor, dels i svenska diplomatariet, dels ock i några nu för 



o 



första gången anlitade äldre handlingar (rörande bl. a. Abo medeltids- 

 mj'nt) kringströdda samt på motsägelser eller dunkelheter öfverflödande mate- 

 rialet. Ett eller annat af deri inryckta partier, t. ex. kapitlet om myntfynden 

 i Sverige och det nog vidlyftiga om utlandets äldre myntväsende, hålla sig på 

 en blott kompilatorisk ståndpunkt, men försvara dock sin plats. En i utsigt 

 stäld fortsättning för Gustaf den I: s tid har ej sett dagen. 



Nästa åt offentligheten framburna frukt af Nordströms penna voro de 

 ofvanför i annat sammanhang omförmälda statutförslagen för universiteten, 

 livilka utkommo 1852. — Knapt ett år derefter se vi honom färdig med en ny, 

 ganska omfångsrik skrift: „Afhandlingar hörande till läran om krediten, I 

 Kredit- och bankväsendet" (Sth. 1853. sidd. 289). Den dubbla titeln, liksom 

 äfven förordet, anger att fiera häften skulle följa på detta, dock hvarje 

 bildande ett helt för sig. På den här lemnade statsekonomiska utredningen 

 skulle „åtskilliga med frågan sammanhängande juridiska spörsmål komma att 

 upptagas". Denna plan blef dock icke utförd. Icke derför, att företaget 

 saknat anklang. Tvärt om helsades det med loford och erkännandet att fylla 

 en lucka i den svenska litteraturen, hvilken förut icke egde någon lärobok i 

 ämnet. Hvilande i beträffande partier på samma grundsatser, dem författaren 

 fordom hos oss utvecklat från katedern och i akademiska dissertationer 



