77 



ådagalägger arbetet derjemte, huru vaksamt han följt med vetenskapens fram- 

 steg. Inslående fransk, engelsk, tysk och amerikansk litteratur och législation 

 äro, ända till de sista dagarnes frambringelser, rådfrågade och komi^arativt till- 

 godogjorda. Vcäckelserik i sig sjelf, erhöll skriften fördubblad betydelse der- 

 igenom, att en revision af landets kreditlagstiftuing och bankväsende förestod. 

 Men å andra sidan trädde just donna omständighet i vägen för dess fort- 

 sättande, i ty att författaren emellertid uppfordrades till en direktare och mer 

 ingripande handläggning af hithörande detaljer. 



Ännu mer. Vi stå här vid den redan förut antydda vändpunkt, der 

 Nordström från den teoretiska betraktelsens stilla verld, dragés alt längre 

 och för alltid in på de praktiska tidsfrågornas tummelplats. Hans skriftställen 

 upphör väl icke dermed, men antager en väsendtligen förändrad syftning; icke 

 sanningens, icke det rättas utforskande, såsom ändamål för sig, utan dess in- 

 arbetande i samhällets konkreta gestaltningar blir framdeles hufvudföremålefc 

 för hans sträfvan. Medan hädanefter en stor mängd, delvis mycket utförliga 

 anföranden och betänkanden iîyta ur hans välskurna penna in i komitéers och 

 ständermötens handlingar, inskränka sig hans rent vetenskapliga författarskap 

 till hvad redan erinrats vid tal om de från riksarkivet utgångna publikatio- 

 nerna. Till och med brefven af „Thomas Frisk", med deri koncentrerade 

 resultat af statsrättsliga studier, icke mindre än det sjelfständiga, reservations- 

 vis uppsatta förslaget till kyrkolag, liksom ett stort antal tidningsartiklar, måste 

 föras under tillfällighets- eller tillämpningsskrifternas rubrik. 



Oförutsedd af honom sjelf, var dock Nordströms öfvergång till 

 de politiska och sociala debatternas områden icke blott förmedlad af hans 

 fackinsigter, utan af händelserna stegvis förberedd ända från hans ankomst till 

 Sverige. Redan vid öppnandet af riksdagen 1847 — 48 antagen till sekreterare 

 i konstitutionsutskottet, samma uppdrag hvarmed Järta börjat sin politiska 

 bana, invaldes han • vid dess slut bland ständernas (6) komiterade för tryck- 

 frihetens vård, — en ironisk antithes till hans forna ställning i hemlandets 

 cens.urstyrelse. Innan ständerna härnäst sammanträdde (1850 — 51), hade han 

 såsom ledamot i vetenskapsakademin blifvit valbar till representantkallet, och 

 man torde verkligen ärnat rösta på honom, det han dock afböjt, mera belåten 

 med sin förra ställning i mötets förnämsta utskott. När derpå under följande 

 år resultaten af statutkomitén, hvari han jemväl varit sela'eterare, framträdt, 

 steg förtroendet till hans juridiska och legislatoriska förmåga än ytterligare. 

 Det visade sig samtidigt, att de komiterade, hvilka under Skogmans ordförande- 

 skap skolat afgifva förslag till ordnande af rikets kreditförhållanden och låne- 

 anstalter, mindre lyckligt löst sin uppgift, hvarför den skämtvis s. k. efterbörds- 



