93 



Mindre lång ocli inueliallsrik än förteckningen öfver de allmänna upp- 

 drag, Nordström handlagt och utfört, är listan på de belöningar, han 

 derför emottog. Noga räknadt bestodo hans „utmärkelser" från svenska sty- 

 relsens sida under ett väl rågadt qvartsekel deri, att han 1849 nämndes till 

 riddare, och nio år senare till kommendör af Nordstjerne orden. Må tilläggas, 

 att han redan 1843 erhållit ryska S:t Wladimirs stjernan i 4:de och 1869 

 preussiska Röda örns orden i 2 klassen. För öfrigt ingen befordran och 

 ingen titel. Annars af intet vitsord om mannens värde, kunde sagda minimal- 

 förhållande desto hellre synas påfallande, som icke blott vid hans ankomst till 

 landet opinionen och de förnämsta vetenskapliga samfund skänkte honom obe- 

 tingadt erkännande, men han då och städse såg sig omhuldad med personlig 

 ynnest såväl af Konung Oskar I som af hans höge son och efterträdare. 



En tid, och det länge nog, stälde man likväl Nordströms horoskop 

 mot vida mer lysande rymder. Dertill saknades icke goda skäl. Konung 

 Oskar I:s rådgifvare i alt hvad riksarkivet angick, hade varit Hans Järta, och 

 dennes råd, att sagda embetsverk, så mycket mer dess chefpost, borde utgöra 

 en genomgångsban till rikets främsta förtroendekall. Att riksarkivarien hördes 

 i diplomatiska angelägenheter, såsom ock statsakterna lades i hans vård, var 

 redan af Gustaf III praktiseradt, men det skedde nu mera desto oftare, i ju 

 omedelbarare hägn Konungen tagit den man, han från annat land inbjudit i sin 



o 



tjenst. A sin sida speciminerade Nordström, redan kort efter anställningen 

 i Sverige, genom den förut omnämnda utredningen i slesvig-holsteinska frågan, 

 på ett särdeles framgåugsfullt sätt. Hur fullkoiuligt han träffade sin höge 

 beskyddares åsigter, förtjenar här med några ord framhållas. 



Vi påminna, att besagda af handling, ursprungligen ett litterärt föredrag, 

 publicerades i det officiela bladet den 22 maj 1848, kort förr än svenska 

 trupper öfverfördes till Fyen. Bladets d. v. redaktör har härom året i sam- 

 lingsskriften „Mina samtida" meddelat några afslöjanden i saken. Bland annat 

 erhöll han den 15 och 17 maj från kabinettssekreteraren, baron Manderström, 

 biljetter, hvari angående Nordströms uppsats säges: „Frågan är deruti på ett 

 lika klart som fullständigt sätt utredd, och jag tviflar på, att Danskarne sjelfve kunnat 

 åstadkomma någonting, som uti en så trång ram, lika bestämdt skildrar rättmätigheten 

 af deras anspråk på Slesvig. Jag skulle på det högsta förorda tryckningen och tror, 

 att författarens namn skall bidraga att öka antalet af de läsare, som behöfva en skylt 

 för att bedöma ett arbetes värde . . . Artikeln blifver en prydnad för tidningen . . . För 

 kgl. kabinettet anhåller jag om 50 exemplar deraf att kringsändas till våra missioner, 

 som deraf kunna draga och bibringa nyttiga lärdomar"; samt vidare den 21 maj från 

 tjenstgörande kabinettskammarherren så lydande ordres: „På Konungens befallning får 

 jag anmoda Tit. att till H. M. öfversända 10 à 12 exemplar af morgondagens extrablad, 



