101 



delanden, intogs af en annan". Följande ord styrka dock nogsamt lians beredvillighet 

 att på antydt sätt tjena sitt fosterland: ^Hvad jag anser mig böra säga, är att i en 

 sådan position en mångsidig verksamhet hade, efter hvad jag då förestälde mig, kunnat 

 utvecklas för landets ekonomiska förkoiran med ledning af en på studier, resor och 

 repeterad intuition gniudad kännedom om rigtningarna, medlen och resultaten af sådana be- 

 mödanden i andra länder; och visst är, efter min öfvertygelse, att för vårt fädernesland en 

 i alla rigtningar genomgripande reform af dess nu föråldrade ekonomiska system är ett oaf- 

 visligt behof, en lifsfråga, ett af de kraftigaste medlen att höja national medvetandet pä 

 samma gång som national välmågan. Ett direkt och omedelbart deltagande i väckelserna 

 och ledningen af ett sådant reformarbete utgjorde för mig en djupt lifvande tanke. Den stan- 

 nade emellertid dervid och förblef en dröm. Tiden har sedan dess gått fem år framåt". 



Så öfverlägsna förtjenster Nordström i jemförelse med livarje annan 

 Finne egde på den finansiela lagstiftningens och förvaltningens områden, kan 

 det lättare förklaras än försvaras, att han lemnades der han var. Man erinre 

 sig blott, livilken fasa vår d. v. högste lokale styresman och ordförande i k. 

 senaten liyste för alt hvad ifrån Sverige kom, dervid tänkande icke blott på 

 förtretligheterna under krigsåren, men ännu mer -ph den skarpa, ofta befogade, 

 men vida oftare oförsynta och vilseledande kritik af tinska förhållanden, hvilken 

 efter fredslutet hastade, och i åratal fortfor, att fylla de svenska tidningarnas 

 spalter. Till sin mägtige rivals ersättande beliöfde eller önskade han visst 

 icke Nordström *. 



Det är sant, när portföljen i fråga fått sin man, sökte denne vinna den 

 förbigångne till sitt biträde. Ett slikt återgångssätt afböjde dock Nordström 

 på det bestämdaste; ty, skref han några månader senare i ett förtroligt bref 

 till en bådas gemensamme vän: „Att blifva endast en konsultativ rådgifvare och 

 öfvertaga arbeten för att sedan låta deras framläggande på decisionsbordet i Pbg bero 

 af (en annan), dertill brister hos mig böjelse; och det förundrar mig i det hela icke, 

 om han å sin sida saknade böjelse att frånträda den position, han nu en gång med 

 den habilitet, han utan tvifvel eger, lyckats förvärfva." — Tilläggom, att sakens ut- 

 gång å ingendera sidan grundlade någon personlig afvoghet. Tvärt om tog 

 ännu efter åratal, såsom vi nedanför få se, prisvinnaren del i ett nytt försök 

 att bereda en hemväg åt sin forne medtäflare. Denne åter fäller goda vitsord 

 om den förres karakter och begåfning, dertill endast önskande ett plus af stad- 

 gade fackinsigter och erfarenhet. Så yttras t. ex, i anledning af det bekanta 

 konstitutionela misstaget 1861: „Hans åtgärder att så vidt möjligt reparera sin andel 



'" Enligt uppgift af fullt pålitligt ögonvittne skall dock grefve Bergs promemoria vid 

 resan till kröningen i Moskva 1856 innehållit en nummer om Nordströms återkallande, men 

 denna blifvit struken redan i S:t Petersburg. 



