107 



erfarenhet från hans sista vistelse hos oss förklarar må hända hans derunder 

 anmärkta reserverade hållning, och till någon del hans handlingssätt kort derpå. 



Blott några månader efter Nordströms nyss anförda yttrande kom 

 honom en skrifvelse (af den 28 juli 1862) till hända, af hvars innehåll han 

 sjelf säger sig ha blifvit på det djupaste rörd och öfverraskad. Nyss förut 

 hade ett par af våra högste embctsmän gästat Stockholm och begagnat till- 

 fället att inhemta Nordströms mening i de vigtiga allmänna ärenden, hvilka 

 då hos oss förbereddes. Man var i dagarne för vår nyvaknade liberalism. 

 „Ärligt och utan allsköns smicker" utlades nu i det nämnda brefvet för honom 

 den vunna öfvertygelsen, att han ..genom sina kunskaper, sin förmåga och er- 

 farenhet, just i närvarande tidpunkt vore för detta vårt land oumbärlig och 

 ovärderlig". Men icke nog dermed: honom gjordes ett det mest honorifika 

 anbud, hvarom uttryckligen tillades, att alle, på hvilka saken berodde, enhälligt 

 förenat sig, såsom landets nye generalguvernör, ordföranden och d. v. föredra- 

 ganden i den petersburgska komitén, dessutom hans forne medtäflare om finansport- 

 följen m. fl. Brefskrifvaren var slutligen anmodad meddela, det samme upplyst 

 behjertade statsman, af hvilken Nordström omedelbart efter sin öfverflyttning 

 emottagit första uttrycket af sina landsmäns hopp att en dag „återfå hvad 

 vi förlorat", nu förklarat sig beredd föredraga ärendet för Kejsaren, om 

 hvars höga bifall han äfven vågade göra sig förvissad, „så snart han tillika 

 kan garantera och försäkra derom, att anbudet, på konvenabla vilkor fram- 

 stäldt, antages". 



Föx-slaget var alternativt. Nordström kunde antingen välja ecklesiastik 

 portföljen, hvilken innehafvaren ädelmodigt och patriotiskt förklarat sig bered- 

 villig att till honom afstå, blott han komme, eller bestämma sig för prokurators- 

 befattningen. Man sage dock, tillades det, hellre det senare, såväl emedan 

 regeringen då hade osökt anledning att i alla vigtiga frågor inhemta hans råd 

 och utlåtanden, som ock emedan hans officiela ställning vid sagda plats blefve 

 så oberoende som möjligt. Goda lönefönnåner och flyttningshjelp utlofvades. 

 Man erinrade om de nådiga ordalag, hvilka vid hans afsked Hans Majestät, 

 universitetets d. v. kansler, behagat fälla angående hans återkomst. Den offi- 

 ciela kallelsen skulle utfärdas så snart han lemnat sitt bifall. 



Denna gång kunde Nordström åtminstone icke, såsom en gång förut, 

 finna förfrågan brista i öppenhet eller i lit till hans karakters lojalitet. Tvärt 

 om måste anbudet, af säregen anledning, just vid denna tidpunkt anses vittna om 

 en anmärkningsvärd fördomsfrihet. Endast några veckor förut hade nämligen 



