110 



omständigheter förbisedda, blefve det mig i alla fall omöjligt att rycka mig lös Mn 

 alla mina förhållanden härstädes så snart och så fullständigt, som sjelfva de närmaste 

 motiven för propositionen till mig om en återflyttning nödvändigt nu skulle förutsätta 

 och påkalla. En beredelsetid dertill vore för mig i alla händelser nödig; och som jag 

 ganska klart finner, att man der borta nu så snart som möjhgt ville anlita det ringa 

 intellektuela pund, jag må kunna erbjuda, för de under beredning varande eller på en 

 sådan väntande legislatoriska arbeten, som den utlofvade landtdagen påkallar, men ett 

 så hastigt afbrott af alla de förhållanden, i hvilka jag härstädes småningom kommit, 

 icke med skicklighet låter sig vidtaga, att ej nämna åtskilliga svårigheter af rent indi- 

 viduel kredit-natur, måste jag med vemod låta det för mig hedrande förslaget falla, 

 äfven om den nya verksamhetskretsen eljest kunde regleras så, att önsklig befogenhet 

 att verka efter bästa förstånd och öfvertygelse blefve mig medgifven, efter samråd, det 

 förstås, med dem det vederbör" *. 



Den utsände homme de confiance anlände samma dag på aftonen till 

 Stockholm, och konfererade under ett par följande med Nordström. Resul- 

 tatet blef, att den senare vidhöll sitt beslut, — på grunder, hvilka den förre 

 nu mera i allo gillade. Öfver detta gillande uttrycker Nordström flera 

 gånger derefter sin tillfredsställelse. 



Det var således afgjordt, att Nordström skulle stanna borta, från 

 denna tid i ..frivillig landsflykt". Blott altför sant: hans person fingo vi icke 

 mer till baka, men de ädlaste frukter af hans andes sträfvan och mödor, de 

 mognade likväl för oss och för våra senaste efterkommande. Så länge lag- 

 bunden frihet bor trygg i våra bygder och höjer stämman på våra ständer- 

 möten, så länge skall den frivillige landsflyktingens betydande medverkan dertill 

 icke förgätas. 



Att de vare då för tiden icke rätt visste, huru det stora verket borde 

 gripas an, huru det höga, framtidsfulla, Kejsarordet på det värdigaste och mest 

 fruktbärande sätt borde bringas i verkställighet, detta kan lika litet för- 

 undra någon, som att de rådförde sig med Nordström, vädjande till hans 

 aldrig svigtande fosterlandskänsla. Denna frivilliga frånsägelse af all sjelf- 

 noghet skall så visst tacksamt minnas som öfvertygelserna, i hvad de sam- 

 stämde med hans, måste känna sig fastare, än utan ett sådant stöd. Bredvid 



* Ännu i ett senare bref (3 dec. 1862) yttrar han: „Det var mig ej möjligt att sä 

 snart som ske borde, rycka mig lös från alla mina förbindelser här; och på andra sidan låg 

 det klart och påtagligt, att om det skulle ske, borde det hafva skett då genast. De mänga 

 för landtdagsärendenas förberedande nedsatta komitéer bevisa det bland annat. För fem år 

 sedan, då äfven ett förslag derom inleddes, men af skäl, som jag (muntligt) meddelat, icke 

 fullföljdes, hade en återflyttning varit vida lättare för mig. Nu var det svårare att så snart 

 verkställa. Emellertid må det nu förblifva dervid; quod factum, infectum fieri nequit." 



