111 



hans vägi'an att sjelf flytta öfver hade alltid stått ett erbjudande att efter för- 

 måga tjena de dyrbara intressen, han uppmanats att främja. Så yttrar han: 

 „Om jag kunde gå till hända med upplysningar om lagstiftningens utveckling härstädes 

 i ärenden hörande till civil- och kriminal-, finaus-, politie- eller ekonomirätt, skall det 

 vara mig en glädje att söka motsvara ett sådant förtroende; mödan skall blifva lätt 

 med blicken fästad på ett så beskaflfadt ändamål"; och en annan gång: „kunde jag 

 lemna biträde vid ofvanberörda arbeten (för landtdagsfrågoruas uppsättning), skvdle jag 

 dertill vara med glädje beredd." 



Man försummade icke heller att i vidsträckt måtto taga hans goda vilja 

 i anspråk. Och Nordström, så trängd han var af komité- och riksdags- 

 göromål i Sverige, sparade sannerligen hvarkeu tid eller krafter att få grun- 

 den lagd till vårt landtdagsväsende. Endast några bevis, men talande nog, 

 kunna här anföras, ty hans korrespondens med flera styrelsemedlemmar har 

 icke varit fullständigt tillgänglig. Hans första tillgörande blef en till d. v. 

 prokuratorn (i ang. 1862) insänd längre .,Promemoria rörande åtskilliga till det 

 svenska riksdagsväsendet före 1809 hörande omständigheter'" ; ty, säger han i 

 ett bref: „Vederbörande kunna naturligtvis, i saknad af lefvande tradition och 

 Usance, icke utan ledning ex documentis känna hithörande detaljer, ehuru de 

 likväl i sinom tid skola tillämpa dem". Vid jemförelse befinnes denna intres- 

 santa utredning med deri, enligt bestående häfd och föreskrifter antecknade no- 

 tiser om statsmagternas ömsesidiga befogenheter, representationens samman- 

 sättning, arbetssätt m. m., stå i ganska nära förhållande till en i vår författ- 

 ningssamling förekommande, den 30 mars 1863 daterad „Sammanfattning 

 af gällande stadganden och vedertagna bruk, hvilka ega tillämpning på ord- 

 ningen vid landtdag i stoifurstendömet Finland". Promemorian meddelades, 

 på Nordströms anmodan, äfven framl. professor Rosenborg, som deraf gjort 

 flitigt bruk i sitt arbete „Om riksdagar'", hvilket utkom i juli 1863. 



Deraäst önskade man, ., emedan här hemma icke tinnes någon med till- 

 räcklig insigt, urskiluing och takt för ett så ömtåligt arbete'", af Nordström 

 ett förslag till ny grundlagstext eller „en sammanfattande, tillämpande och 

 kompletterande redaktion af våra nu gällande grundlagar'' (näml. reg. form. 

 1772 och 1789), „hvarifrån troligen åtskilligt, som nu mera hos oss ej eger 

 tillämpning, måste uteslutas, men deremot annat för fullständighetens skuld 

 tilläggas, utan någon inskränkning eller utsträckning af monarkens eller stän- 

 dernas ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, såsom de efter den ursprung- 

 liga lagtextens rätta andemening och logiska följd framstå". Tillika anhölls, 

 att när detta uppdrag hunnit slutföras, han ville vara betänkt på ett fullstän- 

 digt förslag till ny landtdagsordning. 



