118 



Skulle väl någon tvifla, ur hvilken källa hans ord och råd framqvälde? År 

 det ej hjertats, ej fosterlandskänslans rena språk, som talar ur denna enkla 

 nyårshelsning 1868: „Och nu, min gamle, trofaste vän,... en välönskan 

 med samma innerlighet för vår gemensamma moder, vår alma mater Fennia; 

 måtte hennes lidanden snart taga slut, hennes pröfningar hafva varit stränga! 

 Med vemod läser jag livad edra tidningar förtälja om folkets nöd, om ställ- 

 ningar och förhållanden, och mången dag har jag vandrat omkring på de 

 kajer, der fartj^gen från Finland lägga till, för att muntligen inhemta h vad 

 publicisterne förbigå." Hans varma önskan sannades, ty redan nästa sommar- 

 sol och sedan mången, lyste åter varmt och gifmildt öfver Suomis frostförhär- 

 jade bygder. 



Medan sålunda Nordström med lättadt hjerta såg flera dystra 

 moln försvinna från hemlandets horisont, skjmdes dock hans blick hit öfver, 

 ännu liksom förut och alltid, af en djuptrotad patriotisk farhåga, — måtte så 

 visst en skuggbild blott! Föreställningen, att vårt politiska sjelf bestånd, förr 

 eller senare, måste försvagas genom en hänsynslös finskhetsifvers växande lik- 

 giltighet för landets ärfda kultur, oroade honom mycket; denna likgiltighet, 

 menade han, vore i högsta måtto eguad att bereda marken för en „assimila- 

 tion" åt helt annat håll, än dit man sträfvade; annat att förtiga, trodde han 

 sig varsna de mest direkta ansatser dertill i vissa redan dessa år påtänkta 

 reformer inom undervisnings- och militärväsendet, han nämner särskildt de, hvilka 

 rörde ryskans och värnepligtens * införande. G-emenligen så klarsynt, förbi- 

 såg han helt och hållet, att om ock sagda ifver ingalunda verkat för den 



grenar, skeppsbj'ggeri och sjöfart, som i förening med en väl afpassad friare handel, så in- 

 värtes som utvärtes, till in- och utförsel, vore det mest välgörande för landet. Dertill kom- 

 munikatiousledernas mångfaldigande till lands och sjös, mjöl- och sâgqvarnaraes förvandlande 

 till fria till skatt efter inkomst taxerade fabriker, bränviusbränningsanstalter, koncentrerade i 

 städerna, ölbrj-ggerier på landet och i städenia, hemmansklyfnings- ocb jordafsöndringslagar- 

 nes mildring och utsträckning, frakthandelns uppmuntrande o. s. v.; samt alltid ocb under alla 

 omständigheter folkskolors utbredande och omsorgsfulla omvårdnad, tillika med realskolor och 

 härdar för den högre bildningen. Sä ungefär borde, synes det mig, grundprogrammet lyda, 

 och vid den kriminela lagstiftningens revision, humaniteten få taga ut sin fulla rätt." En 

 annan gång (hösten 1867) uttalar han i synnerhet sin oro deröfver, att nöden äfven hos oss 

 kunde väcka lust för utvandring i stor skala och landet blifva ännu mera öde. 



* Han utbrister en gång (i bref af .31 mars 1871): „Den nya frågan om allmän 

 vämepligt för Finland, hur dystert framtidsdigra äro icke de sjelfgifna följderna deraf för 

 språk, nationalitet, kultur?'' och uppdrager dessa följder, från sin synpunkt, i de mörka- 

 ste färger. 



