123 



arbete, äfven när det för ögonblicket syntes fåfängt, lönlöst, var honom på 

 samma gång en lättnad i bekymren och en läkdom mot nedslagenheten, som 

 ett heligt samvetsbnd. „I en mans lefnadsordning", så skref han till en vän 

 i okt. 1867, ,.intaga de ofticiela pligterna ett särdeles betydelsefullt rum; eman- 

 ciperad från dem, ehuru krafterna äro bibehållna, funne han sig ej i den nya 

 ställningen; själen förslappas och dermed äfven kroppen; han behöfver verka 

 så länge kroppen förblir vid styrka'-. Något sådant, som en möjlighet att fri- 

 villigt skona sig, att af beqvämlighet eller andra skäl draga sig till baka, föll 

 honom aldrig in. Men det var menskligt, om mödan, i synnerhet så otack- 

 nämlig, så föga uppburen af andras bifall den ofta visade sig, redan då och 

 då tryckte ned sjuttioåringens skuldror; det var menskligt, om känslan deraf 

 någon gång gaf sig luft. „Jag är ännu'', j^ttrar han i sitt sista lefnadsår, um 

 sommaren 187-3, „den jag varit hafver, endast att jag ibland är trött vid lifvet 

 i dess mångahanda mindre trefliga skiftningar, och vid de flera arbeten af olika 

 slag, dervid jag under strid för öfvertygelse och rätt icke sällan för mycket 

 nöter på min själ, helst de obligatoriska tillfällena dertill äro många." Dock 

 icke ens för ett dylikt befallande ., endast" vek han undan, utan kämpade in- 

 till sin sista sjukdom liksom förr i kanmiaren; liksom förr sågo de kära uti 

 hemmet den gamles „arbetslampa lysa långt in på nätterna''. 



Men äfven i en lättare form af arbete och verksamhet än den ..obliga- 

 toriska'', sökte och fann Nordström mången efterlängtad vederqvickelse. De 

 studieresor, han esomoftast företog till främmande länder, utgöra ett mycket 

 betecknande drag uti hans lefnad; de bevisa, måhända mer än annat, hur föga 

 blotta embetsrutinen och de färdiga eller hemgjorda fackinsigterna kunde till- 

 fredsställa hans forskande ande. Inslagen redan i hans yngre år, under tjenste- 

 tiden uti hemlandet (se sidd. 21. 51 f.), samt fullföljd efter öfverflyttningen till 

 Sverige, skulle denna rigtning i hans bildningssträfvan högeligen förtjena en 

 noggrannare skildring, helst en sådan utan tvifvel erbjöde många intresse- 

 väckande och lärorika upi)lysningar. Här tryta dock fullständigare källor; ty 

 det hörde till hans egenheter att mycket litet meddela sig under och om sina 

 ströftåg, hvarför till och med någon gång ett rykte föregaf, att han dött på 

 utrikes ort. En sammanställning af de bristfälliga notiser vi ega, tyckes 

 ge vid handen, att han med det teoretiskt statsvetenskapliga syftet, hvilket i 

 förstone, väl icke uteslutande men hufvudsakligast ledde honom, efter hand 

 förenat ett mer praktiskt, eller det att på orter och ställen efterspana källorna 

 till samtidens vigtigaste politiska och sociala strömningar, hvartill omsider alt 

 mera kom den sanitära synpunkten att genom rörelse och luftomvexling friska 



