134 



sättande. . . . Mine Herrar! Det geografiska Finland är för Sverige f/irloradt 

 — och för alltid förloradt. Men det andliga Finland, som vi med kulturens 

 vapen eröfrat, är qvar. Det är vår oafhändeliga egendom, som ingen annan 

 magt, än vi sjelfva, kan oss frånbända. Hvarje fråga, som berör dessa för- 

 bållanden, synes mig derför af djup internationel betydelse, der det gäller att 

 visa fram de gamla, välkända svenska färgerna. Här är fråga att hedra min- 

 net af en fräjdad Finlands son; här är fråga om ett understöd till en aktad 

 Finlands dotter. . . . Jag yrkar bifall till Kongl. Mjts proposition." 



Detta tal gjorde slag i saken. Äfven andra kammaren voterade pro- 

 positionen. Svenska folket hade gäldat sin hedersskuld, „bördsskilliugen" till 

 den efterlefvande makan. 



Nordström var sedan 1829 gift med Anna Kristiana Synner- 

 berg (f. 1805), dotter till prokuratorssubstituten i k. senaten, lagmannen, slut- 

 ligen statsrådet E. J. Synnerberg och Helena Kristina Charlotta v. Knorring, 

 i hvilkas hus han under sin studietid varit informator för sin sedan vordna 

 hustru och hennes syskon. Han efterlefves af henne och trenne barn: dött- 

 rarna Anna Ida Katrina Charlotta och Adèle Josefina, samt sonen 

 Karl Fredrik Theodor, filos, doktor, bergsman, — alla födde i Helsingfors. 



Nordströms porträtt har, veterligen, tvenne gånger blifvit publiceradt, 

 nämligen mot slutet af 30-talet litografiskt, dock endast i ett mindre antal 

 exemplar, efter en (blyerts?) teckning af Mazér, samt vid minnesorden öfver 

 honom i Ny Illustrerad Tidning (1874 Y) xylografiskt, sannolikt efter en fo- 

 tografi. En ny i oljefärg utförd porträttbild af honom i halffigur väntas f. n. 

 (i slutet af maj) till vår ort. På finska universitetets anhållan målad af den 

 förtjenstfulle artisten grefve G. v. Rosen i Stockholm, en yngre vän till den 

 hädangångne och hans familj, är taflan, hvarom de fördelaktigaste omdömen 

 redan inlupit, bestämd för vårt juridiska auditorium, hvarest förut bil- 

 derna af Johan Stjernhök och Matthias Calonius erhållit plats. — Måtte så 

 visst de Finlands unge söner, livilka på detta rum inhemta Dikes höga bud, 

 vid betraktandet af den fräjdade lärarens uttrycksfulla drag känna en liflig 

 maning i själen att till efterdöme för sin lefnadssträfvan ställa hans manligt 

 fasta, rättrådiga och storslagna personlighet! 



