hans lif. Man tanke sig en eldig ynglings oro, då han, manad af sin inre 

 känsla att också något utnätta i verlden, står vid skiljovägen, osäker hvad 

 stråt han skall följa och man skall förstå v. H:s sinnesstämning vid denna tid. 

 Vår man var dervid i det lyckliga läge att kunna, oberoende af ekonomisk 

 beräkning, välja sin lefnadsbana. Men utan inflytande torde det deremot icke 

 varit, då sönerne skulle bestämma sig för valet af embetsmannabana., att fa- 

 drens yttre ställning i samhället vid denna tid så mycket förändrats. Ifrån 

 vetenskapsmannens till den inflytelserike statsmannens. 



Vid den ödesdigra vändning nemligen, som inträdde i fäderneslandets 

 statsförhållandcn med året 1S08, bildade sig inom kretsen af Åbo akademis 

 professorer tvcunc motsatta i)artier. Det enas män insågo redan klart huru 

 framtiden måste, enligt händelserna gång, med nödvändighet gestalta sig för 

 vårt land och satte sin patriotism uti, att af segraren tillvinna fosterlandet de 

 största möjliga fördelar, medan det andras ansågo det vara nära nog ett lands- 

 förräderi, att ställa sig i annan, än nödtvungen, beröring med fienden intill dess 

 freden afgjort öfver landets framtid. De senare stodo väl på den juridiska 

 rättens ståndi)unkt, de förre deremot leddes af statsmannavishetcns framtids- 

 blickar. Till en af de förnämste i detta förstnämnda parti hörde nu Erik 

 Gabriel Haartman. Han följde ock med den ryktbara deputationen till S:t 

 Petersburg i slutet af år 1808. Såsom ett resultat häraf får väl betraktas 

 den höga plats han sedan kom att intaga i Regeriugskouseljen. Då nu under 

 dessa förhållanden sonen Carl skulle bestämma sin bana, svarade han fadren, 

 ,.jag vill blifva läkare och professor." Detta svar behagade fadren icke. I 

 Finland funnes då endast få och ganska tarfligt remunererade läkareplatser. I 

 afseende å möjligheten att bli professor kände han nog, att i ett så litet land 

 som Finland det alltid kommer att bero af slumpen, huruvida den härtill sträf- 

 vande en gång skall hinna till den lärostol, han anser vara stäld för sig på 

 vetenskapens höjder, samt att äfven i de bästa fall de jordiska fördelarne, som 

 der vänta honom, äro så ringa, att nästan hvilken bana som helst med vida 

 mindre ansträngning och vida ringare mått af natnrgåfvor skulle gifva sin man 

 en mera tryggad utkomst. Den klart seende statsmannen torde dessutom nog- 

 samt kunnat förutse, att vid det inträdda nya statsskicket den civila förvalt- 

 ningens bana i landet skulle för unge flnske män, och säkerligen icke minst 

 för just hans söner, öppna en väg till samhällets höjder, hvarom under den 

 svenska tiden vårt lands unge tjenstemän icke ens kunnat drömma. Som dock 

 sonen icke var så lätt att få att vika ifrån sitt en gång fattade beslut, ville 

 fadren sätta hans lust för medicinen på ett afgörande prof och förde honom 

 en dag in i den qvafva, illa luktande anatomisalen, der dissektionsarbetet på- 



