12 



posten expedieras ifrån en såsom smittad förklarad ort annorlunda än genom- 

 stunget och klorrökt. De sjuke fingo icke vårdas inom sina hem, utan slä- 

 pades till särskildt härför inrättade sjukhus. De hus åter, der ett kolerafall 

 inträffat, utmärktes med svart flagg och all kommunikation med detsamma var 

 förbjuden. De döda skulle begrafvas på afsides belägna begrafningsplatser m. m. 

 Underrättelsen om farsotens inbrott öfver Finlands östra gräns väckte all- 

 män bestörtning äfven i Abo. Man ville här omge sig med karantän för att skydda 

 dem hvilka icke kunde fly undan. Långt ifrån dock att dela denna sinnesstämning 

 tog v. H. sitt parti att resa fienden till möte. Han infann sig i Wiborg just 

 vid tiden för kolerans första uppträdande der och grep med all ifver uti sam- 

 arbete med ortens läkare i åtgärderna för de sjukes vård samt sökte att, så 

 vidt möjligt, göra sig reda för sjukdomens art och smittosamhet. Efter det 

 kolerans häftigaste stadium i Wiborg upphört, återvände v. H. till Åbo och 

 vidtog energiska åtgärder till förbättrande af de derstädes rådande bristfälliga 

 sanitära förhållandena Genom den erfarenhet han vunnit kämpade han häruti 

 för liberalare åsigter, afstyrkte karantäner och afspärrningar samt ifrade för 

 sjukvården inom hemmen för dem, hvilka egde ett sådant. Framförallt sökte 

 han verka till sinnenas lugnande genom både muntliga och i tryck offentlig- 

 gjorda beskrifningar rörande sjukdomens natur. Dessa, i månget hänseende 

 ifrån det allmänna åskådningssättet afvikande, åsigter sammanfattade v. II. i 

 ett arbete med titel „tankar om cholerafarsoten", hvilken skrift, ehuru för 

 den tid då den utkom af ett framstående värde, dock till en början orsa- 

 kade honom mycken olägenhet, v. H. hade nemligen innan han ville lemna 

 sitt arbete åt offentligheten, sändt manuskriptet till sin svärfar, biskop Franzén, 

 sannolikt för att i afseende å stilen öfverses. Då nu koleran äfven utgjorde 

 föremål för tidiga farhågor i Stockholm, gaf Franzén de styrande del af detta 

 manuskript. Det kom sålunda under den då så mägtige grefve Brahes ögon 

 och utdrag häraf aftrycktes i Sveriges officiela blad. Som de häri uttalade 

 åsigterna innehöllo på sina ställen en indirekt kritik af de åtgärder styrelsen 

 härstädes vidtagit för kolerans hämmande, framkallade detta stort missnöje hos 

 landets dåvarande generalguvernör, grefve Zakreffsky, som derjemte hade varit 

 inrikesminister i Eyssland. v. H. fick i stället f()r erkännande af sina sjclf- 

 uppoffrande ansträngningar till farsotens hämmande en så skarp tillrättavisning^ 

 att han för andra gången var nära att flytta öfver till Sverige. Oenigheten 

 med den mägtige förmannen blef dock bilagd genom bemedling af brödren 

 Lars Gabriel, hvilken då innehade en hög plats inom landets styrelseverk, v. 

 H. lät med anledning häraf detta sitt arbete ..tankar om cholerafarsoten" 

 tryckas i S:t Petersburg. 



