till del. De allra fleste nödgades blifva inom hemmen eller kommunerna, dit 

 de hörde, och behandlades enligt omständigheterna. De höllos, i fall de vo- 

 ro våldsamma, der fastsmidda med bojor vid väggen eller instängdes i mörka 

 källare under jorden, v. H. utverkade nu den författning, att hvaije sinnes- 

 sjuk i landet skulle, der han i hemmet icke kunde erhålla tjenlig vård, sän- 

 das in till allmänt sjukhus pä kommunens eller familjens bekostnad, och, då 

 dittills någon undervisning i sinnessjukas värd icke ens kommit landets läkare 

 till del, förordnades att tjenstgöring vid dårvardsanstalter skulle som obliga- 

 torisk för hvarje finsk läkare föregå hans legitimation. Det är lätt att före- 

 ställa sig hvilken ansträngning det fordrades af honom, att bringa till regerin- 

 gens godkännande en fcirfattning, hvars l:sta § lyder sålunda, ..den, hos hvil- 

 ken tecken till sinnessjukdom röjes, bör skyndsammast befordras till genom- 

 gående af dårkur". Dess genomförande förutsätter så dryga kostnader, att man 

 i ett litet land med så begränsade resurser, som Finland, med skäl kunde 

 bäfva tillbaka för dem. I den tiden uppfördes dock den för våra förhållan- 

 den betydande vårdanstalten vid Lappviken; vid samteliga länc sjukhusen inrät- 

 tades små dårvårdsafdelningar och Sjählö hospital blef ombyggdt till en asyl 

 för obotliga dårar. Detta var ju till en böljan ganska mycket gjordt. Hade 

 blott den så storartadt tilltänkta reformen sedan kunnat i samma skala utveck- 

 las ! Men missväxter och krig nedsatte landets förmåga att bära stora uppoff- 

 ringar för detta ändamål ; arbetet härmed afstannade derföre, och de hvilka 

 efter honom ü'ädde i utöfningen af medicinaladministrationen hafva föga kunnat 

 uträtta åt detta håll. Inrättningarne för de sinnessjukes vård förblefvo nära 

 nog oförändrade i trettio år. Då sedermera långt efteråt vårt land trädde i 

 utöfning af sina konstitutionela rättigheter, att bevilja anslag, blefvo ända hit- 

 tills de af regeringen gjorda propositionerna till anslag för nya och utvidgade 

 dårvårdsanstalter i landet icke omfattade med det intresse, ett så vigtigt 

 ärende syntes böra få räkna på. Den praktiska hågen hos landets ständer 

 såg heldre millionerna användas för jernvägar. 



Flera motgångar gjorde sedan sitt till, att tjensten kändes v. H. tung. 

 I Helsingfors kände han sig heller aldrig mera rätt trefven alltsedan han nöd- 

 gades här gömma i den kalla mullen sin första hulda maka. Han inlemnade i 

 Augusti månad 1854 sin afskedsansökan och erhöll sitt entledigande ifrån 

 tjensten den 10 Januari 1855. 



Under sin tjenstetid hade v. H. undfått flere vädermälen af monarkens 

 nåd sig tilldelade i ordnar och titlar. 



Efter erhållet afsked drog han sig tillbaka i privatlifvets lugn, egnande 

 sig med ifver åt jorbruket, och var på sina egendomar en föresyn såsom 



3 



