18 



liusbonde. Han lefde lik en patriark Jj'cklig inom sin talrika familjkrets, glad 

 och gästfri emot besökande. Huru ungdomligt glad han kunde uppträda inom 

 kretsen af de unge, minnas ännu alla de väl, hvilka med honom deltogo i 

 promotionsfesten 1869. 



v. H var tre gånger gift, först såsom nämndes med biskop Franzéns äld- 

 sta dotter, andra gången med fröken Juliana Sofia Kamsay, och öfverlefves 

 af sin tredje maka, född Westzynthius. I dessa ägteuskep har han haft tju- 

 gutvå barn och öfverlefdes vid sin död af sjutton. Tiden medger mig icke 

 att här vidare ingå i det enskildta lifvets detaljer, hurumycket upplysande om 

 den hädangångnes karaktär och sinnelag detta än skulle lemna. 



Denna minnes runa öfver den finske Vetenskaps Societetens sista stif- 

 tare, Carl Daniel v. Haartman, har jag tecknat sådan jag trott mig finna ho- 

 nom såsom akademisk lärare, embetsman och menniska. Denna ram omfattar 

 oändligt mycket ädelt och godt. Det är dock ingen lätt uppgift, att ur de 

 spridda dragen, hvari menniskoanden uppenbarar sig under en lång, skiftesrik 

 lefnadsbana, sammanfoga en så natursan bild, att denna kunde hos de efter- 

 lefvande förmå upplifva den saknades minne. Skulle dock de, hvilka i lifvet 

 stått honom närmast, finna dessa drag sanna, vore min uppgift för denna stund 

 uppfylld, då jag lemnar till societetens akter ett material för den, som framde- 

 les skall sammanskrifva den finska Vetenskaps-Societetens historia, kanske 

 också för den som, när societeten firar sin sekularfest, kommer att å denna 

 plats hafva ordet. 



