15 
Individer opbevares paa Bergens Musæum. Det tredie, der er 
større, end begge de øvrige, blev fanget i 1872 paa 2—300 Favnes 
- Dyb udenfor Bergen, og opbevares i Dr. Korens Samling. 
Fam. 3. Percidæ. 
Gen. I. Perca, Lin. 
Syst. Nat. ed. 12, tom. 1 (1766). 
Di Pu Havigtilis Em. 
1866. Perca fluviatilis, Lin. Syst. Nat. ed. 12, tom. 1, p: 481. 
I Floder og Indsøer almindelig i de indre Dele lige op 1 Fin- 
marken, hvorfra den allerede omtales af Leem 1767 (Beskr. over 
Finm. Lapper, p. 336); fra Indsøen Sjusjavre i Vest-Finmarken 
modtog Universitetets Musæum i 1872 flere Individer, hvoraf det 
største havde en Totallængde af 217"", I de sydlige Stifter er den 
særdeles udbredt i de indre østlige Dele, hvor den paa Fjeldene mel- 
lem Gudbrandsdalen og Østerdalen forekommer i en Højde af ind- 
til 3000" o. H.; langs Vestkysten er den sparsomt udbredt, saasom' 
i hele Bergens Stift, og mangler her paa større Strækninger. 
I Saltvand er denne Art hos os kun fundet i Iddefjorden uden- 
for Frederikshald, hvor Vandet dog er stærkt opblandet med Fersk- 
vand. 
Gen. 2. Labrax, Cuv. 
Regne Anim. ed. 1, tom. 2 (1817). 
6. L. lupus, Cuv. & Val. 
1766. Pexca labrax, Lin. Syst. Nat. ed. 12, tom. 1, p- 482. 
1828. Labrazx lupus, Cuv. & Val. Hist. Poiss. tom. 2, p. 56. 
Har med lange Mellemrum af Aar vist sig enkeltvis ved Nor- 
ges Kyster. Fra Christianiafjorden har Prof. Esmark tidligere er- 
höldt flere Individer, men intet er fundet her i de seneste Aar; 
ved Bergen ere ligeledes enkelte Individer erhvervede af Dr. Koren. 
Sandsynligvis forekommer den sporadisk temmelig langt mod Nord, 
