50 
Fam. 9. Carangidæ. 
Gen. I. GCaranx, Cuv. 
Regne Anim. ed. 1, tom. 2 (1817). 
37. C. trachurus, (Lin). 
1766. Scomber trachurus, Lin. Syst. Nat. ed. 12, tom. 1, p. 494. 
1832. Caranx semispinosus, Nilss., Prodr. Ichth. Scand. p. 84. 
Udbredt langs de sydlige og vestlige Kyster, men fanges i de 
fleste Aar blot enkeltvis eller i mindre Antal. I Christianiafjorden 
erholdes den jevnlig om Høsten, og jeg har indsamlet talrige Unger 
med en Totall. af 50--1007" blandt den til Fisketorvet i Christiania 
indbragte Yngel af Clupea harengus og sprattus; de ældre, udvoxede 
Individer fanges sjeldnere. Visse Aar optræder den udenfor Vest- 
kysten i større Mængde. Sommeren 1862 stødte den i store Sti- 
mer ind under Kysten fra Stavanger til Bergen, og fangedes i Baad- 
ladninger paa den nævnte Strækning i Tidsrummet fra Juli til Sep- 
tember. Et lignende Indsig fandt Sted i 1847 i Skiensfjorden 
(meddelt af Sognepr. Schibeler). Dens Nordgrænde kan ikke op- 
gives med Bestemthed:; det er sandsynligt, at den findes idetmindste 
op til Trondhjemsfjorden. 
Allerede hos Unger med en Totall. af 50"” ere Sidepladerne 
fuldt udviklede, og det samme Antal af disse væbnede med Torne, 
som hos de udvoxede Individer. Hovedlængden indeholdes hos 
disse Unger ikke fuldt 4 Gange i Totall.; den mørke Plet paa 
Operculum er lidet synlig. Langs begge Dorsaler og næsten umid- 
delbart i Legemets øvre Profillinie løber paa hver Side en Kanal, 
begrændset af smaa rundagtige Hudplader; ved Nakken deler denne 
Kanal sig i to, hvoraf den ene løber tilbage og ned mod Gjælle- 
spaltens øvre Ende, hvor den udsender 2 korte Arme bagover; den 
anden løber frem paa Snuden, hvor begge Grene mellem Næse- 
