60 
torvet indbragte Sildeladninger. Dog faaes de ikke i ethvert Dræt, 
men tilsyneladende blot paa enkelte Localiteter. Paa Grund af dens 
sammentrykte Legemsbygning er det indlysende, at den ikke som 
Flertallet af de ægte Gobier bevæger sig umiddelbart ved eller 
paa Bunden, støttet til denne, men svømmer frit om som de fleste 
øvrige Fiske, om end i de dybere Vandlag. Rognfyldte Individer 
har jeg fundet i Slutn. af Juli og Beg. af August. De største Ind. 
have havt en Totall. af 497", de mindste (medio October) 35", 
Som ovenfor nævnt, er Skjælbeklædningen yderst løstsiddende, 
og blot paa enkelte Ind. findes et ringe Antal Skjæl tilbage, medens 
de fleste have mistet ethvert Skjæl. Disse ere hindeagtige og cir- 
kelrunde og af en betydelig Størrelse (0,9""), saa at Antallet i 
Rækken mellem 2den Dorsal og Analen neppe er over 5. Ventra- 
lerne, der ere yderst smaa, ere dannede som hos de normale Go- 
bier med de indre Straaler længst. Fra den nærmest beslægtede 
Art L. albus (Parn.), der endnu ikke er funden i Norge, men vel i 
de nærmeste Landskaber af Sverige (Bohuslen), adskiller denne sig 
ved sit forholdsvis mindre Hoved og de særdeles smaa og svage 
Tænder, sit mere langstrakte Legeme, sin bagtil aftagende 2den 
Dorsal, og den afrundede Caudal. Straaleantallet er hos begge 
Arter kun ubetydeligt forskjelligt. 
Gen. 3. Latrunculodes, Coll. 
Forh. Vid. Selsk. Chra. (1874). 
49. L. nilssonii, (Dib. & Kor.) 
1844. Gobius nilssonti, Dub. & Kor. Vet. Akad. Handl. 1844, p. 51. 
Fra de nærstaaende Former Latrunculus stuwitzii og albus af- 
viger den 3die Art af samme Gruppe, den diiben-korenske Gobius 
nilssonti, i flere Henseender saa betydeligt, at den sandsynligvis 
bør gjøres til Typus for en ny Slægt, for hvilken er valgt oven- 
staaende Navn". Denne Afvigelse er især fremtrædende ved Fin- 
! Forh. Vid. Selsk. Chra. 1874, p, 151. 
