88 
forlængede Straaler foran den egentlige Dorsal, skjønt Individet 
blot var noget skadet ved Mundaabningen eller den forreste Del 
af Hovedet. Ventralerne havde en Længde af 5 Fod, vare paa 
begge Sider fladt afrundede, og af Tykkelse ved Roden som en 
Svanepen, med en udbredt Hinde i Spidsen (medens ingen omtales 
langs Siderne). Dorsalen, som begyndte paa en ophøjet Knude 
paa Hovedet, ophørte en Tomme frå Halespidsen, der var tilspidset 
og uden Caudal. Gjællelaaget opgives at have været glat uden 
Straaler eller ,skilde lameller*. Saavel i disse, som i andre Hen- 
seender viser dette Ind., som det synes, bestemte Afvigelser fra 
de øvrige kjendte Exemplarer. 
Individet var en Hun, med Ægsække af 2 Fods Længde, og 
fyldte med fin Rogn af et Sandkorns Størrelse. 
67. R. glesne, Ascan. 
1772. Regalecus glesne, Ascanius, Icon. Rer. Nat. pars 2, p. 5. 
1788.- Ophidium glesne, Ascanius, Nye Saml. Kgl. D: Vid. Selsk. Skr. 3 Dy p419-- 
1788. Regalecus remipes, Bunnen Nye Saml. Kgl. D. Vid. Selsk. Skr. 3 D.,p 414. 
1789. Gymnetrus ascanii, Lindroth, Kgl. Vet. Akad. Handl. 1789, p 291. 
1855. Gymnetrus grilli, Lindr., (part.) Nilss. Skand. Fauna, 4 D.. p. 169. 
Den første Beretning om et nordisk Ex. af denne Slægt blev 
i Aaret 1770 forfattet af Prof. Ascanius efter et Ind., der var 
strandet ved Glesvær nær Bergen i 1769. Denne Beretning, hvori 
Arten var benævnt Ophidium glesne, blev indsendt til Trykning 
til det Kol. D. Videnskabernes Selskab, men blev først trykt i 
dettes Skrifter i 1788; men allerede 1772 havde Ascanius afbildet 
og kort beskrevet sin Art i sit store Plancheværk Zcones en Na- 
tur. pars 2, under det nye Slægtsnavn Regalecus. 
Dette første Ind. havde en Totall. af 10'/2 Fod (omtr. 3300"); 
Legemets største Højde var 14 Tom. (364""), og indeholdtes saa- 
ledes 9 Gange i Totall. Dorsalen opgaves at have omtr. 120 
Straaler, foruden 8 abnormt udviklede fortil, der sandsynligvis have 
været særdeles forlængede (,bruskede Takker*, Ascan.). Pecto- 
ralerne havde 10 Straaler. 
