88 
At anse alle de nævnte Former, grillii, glesne og banksit for 
tilhørende samme Art, synes ikke at kunne begrundes tilstrække- 
ligt ved det ringe Materiale, der for Tiden staar til vor Raadig- 
hed. Det er lidet sandsynligt, at Dorsalstraalernes Antal skal. 
kunne frembyde en saa overordentlig Variation inden en enkelt 
Art, som mellem 160 og 405, selv om man tager i Betragtning, at 
det sidstnævnte Tal tilhørte et af de største bekjendte Individer. 
Det er heller ikke sandsynligt, at Tallet skal kunne variere hos 
Individer af samme Størrelse mellem 160 (Ascanii) og 265 eller 268, 
(Individerne fra Nordfjord og det fra de engelske Kyster). 
Fam. 16. Mugilidæ. 
Gen. I. Mugil, Lin. 
Syst. Nat. ed. 12, tom. 1 (1766). 
69. M.chelo, Cuv. 
1829. Mugil chelo, Cuv. Regne Anim. ed. 2, tom. 2, p. 252. 
1861. Mugil septemtrionalis, Ginth. Cat. Fish. Brit. Mus. vol. 5, p. 455. 
At Giinthers M. septemtrionalis (Cat. Fish. Brit. Mus. HII, 
p. 455, 1861) i intet væsentligt skiller sig fra den normale M. 
chelo, men idethøjeste kan ansees som blot individuelt afvigende 
fra denne, tror jeg at kunne paavise ved den Række af Individer, 
som jeg har undersøgt fra Norge. Endskjønt Præorbitalbenet hos 
de fleste af disse har den for M. septemtrionalis angivne Form, 
nemlig den forreste nedre Vinkel saa stærkt afrundet, at den 
næsten danner et Cirkelsegment, medens den bagre Vinkel er til- 
spidset, findes der Individer, hvor den forreste Vinkel er mindre 
stærkt afrundet, indtil den bliver tydelig vinklet, uden at dette er 
ledsaget af nogen Afvigelse i de øvrige Characterer. Selv hos 
Individer, hvor den undre Rand af Præorbitalbenet er stærkest 
afrundet, bliver dog Spor af Vinkelform synlig, om man borttager 
