114 
Gen. 2. Merluccius, Flem. 
Hist. Brit. Anim. (1828). 
88. M. vulgaris, Flem. 
1766. Gadus merluecius, Lin. Syst. Nat. ed. 12, tom. 1, p. 439. 
1828. DMerluccius vulgaris, Flem. Hist. Brit. Anim. p. 195. 
Udbredt i ringere Antal, end de foreg. Arter, ved de sydlige 
og vestlige Kyster op til Trondhjemsfjorden. Til Fisketorvene 
i de større Byer bringes den fornemmelig i Høstmaanederne, 
men sjelden i større Mængde. Allerede Strøm anfører den i 1762 
fra Søndmøre; i Trondhjemsfjorden har Conservator Storm fundet 
enkelte Individer (64). 
Hos et yngre Ind. fra Christianiafjorden (Totall. 160"") var 
Caudalen ikke tver, som hos de gamle, men afrundet, ligesom 
Iste Dorsal hos dette Ind. havde 9 Straaler. 
Gen. 3. Phycis, Schneid. 
Bloch, Syst. Ichth. ed. Schneid. (1801). 
89. P. blennioides, (Brunn.). 
1768. Gadus blennioides, Brinn. Ichth. Mass. p. 24. 
1828. Phycis furcatus, Flem. Hist. Brit. Anim. p. 193. 
Forek. spredt ved de vestlige Kyster fra Bergen op til Trond- 
hjemsfjorden.  Udenfor Bergen faaes den ikke sjelden paa de 
større Dybder; den er her velkjendt af Fiskerne, af hvem den har 
faaet sit eget Navn (Stenbrosme), og bringes jevnligt om Sommeren 
til Fisketorvet i denne By, i Regelen fuldt udvoxede Individer, 
medens de yngre ere sjeldne. I den af Prof. Sars til Univ. Mus. 
afgivne Samling fandtes 2 Ind. fra Manger Prgd. nordenfor Bergen; 
Sammenligning, opbevares endnu i Univ. Mus., men tilhøre ikke G. fabricu 
(polaris), men Gi: virens. G. fabricii er endnu ikke paavist ved de norske Kyster. - 
