Er 148 
talrige mindre Pletter, der ogsaa bedække Finnerne, og give hele 
Oversiden et særdeles spraglet Udseende. Pectoralen, der er for- 
holdsvis liden, er allerede sort paa Øjensiden. Et noget ældre 
Individ (Totall. 657") har Legemet næsten ufarvet, og stærkt gjen- 
nemskinnende Iuterspinalstykke, med svage Pigmentsamlinger.. Tæn- 
derne ere hos disse Unger ikke alle meiseldannede, men enkelte 
ere spidse. Interspinalstykkets Bredde er fortil omtrent lig det 
egentlige Legemes halve Højde, men bagtil betydeligt højere. 
Dorsalens Straaler gaa undertiden lige ned til 95, Analens til 
86, Lateralliniens Skjæl til 117. 
Gen. 7. Solea, Cuv. 
Regne Anim. ed. 1, tom. 2 (1817). 
119. S. vulgaris, Quens. 
1766. Pleuronectes solea, Lin. Syst, Nat. ed. 12, tom. 1, p. 457. 
1806. Solea vulgaris, Quensel, Vet Akad. Handl. 1806, p. 54. 
Udbredt langs de sydlige og vestlige Kyster, men forek. i for- 
holdsvis ringe Mængde; den fanges neppe nogensteds uden enkelt- 
vis, og er uden oeconomisk Betydning for Landet. I Christiania- 
fjorden er den ikke sjelden, men sees dog fra og til paa Fisketorvet 
i Christiania i Vaar- og Høstmaanederne. Ved de bergenske Kyster 
findes den ligeledes sparsomt; Krøyer fandt den op til Stat, Con- 
servator Storm opgiver at have faaet flere Ind. fra Trondhjems- 
fjorden (64%). ; 
