170 
meter, der hos OC. megalops indeholdes lidet over 3 Gange i Hoved- 
længden, hos UC. nilssomi 4—5 Gange (Widegr.), eller 3%, Gange 
( Nilsson), synes heller ikke hos de 2 Arter at kunne afgive fyldest- 
gjørende Characterer.  Maaske ville senere Undersøgelser med et 
større Materiale afgjøre, om ikke den Nilssonske GC. nilssonii sam- 
men med et Par mellemeuropæiske Former (OC. wartmanni, Bl, 
C. clupeoides, Lacep. Giinth.) udgjøre en eneste Hovedart. 
Hvorvidt Valenciennes's U. nilssomii (Hist. Poiss. tom. 21, p. 497) 
i Virkeligheden er den samme, som den af Nilsson under samme 
Navn beskrevne Art, er tvivlsomt. Valenciennes angiver vistnok, 
at han har modtaget Ex. fra Sverige og Norge, men hans Beskri- 
velse af UC. milssonti antages at være udkastet efter Individer af 
den ovennævnte OC. wartmanni fra Syd-Europa. 
132. C. albula, Lin. på 
1766. Salmo (Coregonus) albula, Lin. Syst. Nat. ed. 12, tom. 1, p. 512. 
Er i Norge temmelig indskrænket i sin Forekomst, idet den 
hidtil ikke er med Sikkerhed funden udenfor et Par Indsøer i 
Landets sydøstlige Dele. I Mjøsen, hvor den kaldes Lakesild, har 
den været kjendt fra de ældste Tider; allerede 1775 ere Ind. fra 
denne Localitet beskrevne og afbildede i Ascanii Ic. Rer. Natur. 
pars 3. Den forek. her i overordentlig stort Antal, og stiger: op 
i Sept. og Oct. for at lege i Lougens nederste Del ovenfor Lille- 
hammer, hvor der aarlig fiskes indtil flere Hundrede Tønder af 
denne Art. I Sittenvand østenfor Øjeren kaldes den Vemme; under 
samme Navn findes en Coregomus i flere nærliggende Søer (Man- 
gensø, Netmangensø, Flasjø 0. a.), der dog endnu ikke ere blevne 
undersøgte, men sandsynligvis ville vise sig at være UC. albula, eller 
maaske UO. nilssonti. I Randsfjorden er den forsøgt indført, uden 
at noget Resultat endnu vides opnaaet; i Tyrifjorden paa Ringe- 
rike er den ligeledes indsat, og antages nu regelmæssigt at stige 
op i Randselven for at lege. 
