209 
Gen. 4. Selache, Cuv.! 
Regne Anim. ed. 1, tom. 2 (1817). 
VIS fårr (ir). 
1766. Squalus maximus, Lin. Syst. Nat. ed. 12, tom. 1, p. 400. 
Endnu i forrige Aarh. forek. denne Art i stort Antal udenfor 
Landets vestlige og nordlige Kyster, hvor den paa flere Steder var 
Gjenstand for en særegen og indbringende Fangst; i Løbet af dette 
Aarhundrede er den efterhaanden i saa høj Grad aftaget i Antal, 
at den næsten overalt synes forsvunden. 
Ifølge Gunnerus, der beskrev denne Art 1765 i T.hjem. Selsk. 
Skr. 3 D., p. 33,4 D., p. 14, 0g som endnu er den, der har leveret de 
udførligste Bidrag til dens Naturhistorie og Fangst, begyndte dette 
Fiskeri at blive almindeligt ved de norske Kyster 1 1760, og dreves 
fornemmelig paa Strækningen fra Stat til Helgeland; i mindre Ud- 
strækning blev det drevet paa andre Steder af Kysten lige op til 
Finmarken, hvorfra Leem omtaler den 1767 i sin ,Beskr. over Fin- 
mark. Lapper.* Under Navn af Brugde eller Brygde nævnes den 
allerede i de ældste Beskrivelser over Norge, og dens Fangst har 
sandsynligvis været drevet fra de ældste Tidér. 
Endnui Begyndelsen af dette Aarh. forek. den nogenlunde tal- 
rigt; Sommeren 1800 blev saaledes paa en Strækning af 3 Mile 
udenfor Bergen (fra Brændesund til Korsfjord) fanget 31 Individer 
(Hallager i-Mser.). I 1826 dreves Fangsten, ifølge Nilsson, lige 
ned til Skudesnæs udenfor Stavangerfjorden. Mellem Aarene 1830 
og 40 fangedes den endnu nogenlunde hyppigt, dog ikke som tid- 
ligere, udenfor Helgelands Kyster (Heltzen i Mscr.). I Lofoten 
blev den af Prof. Esmark observeret i 1833. Men det er i Løbet 
* Da Cuvier udleder sit Slægtsnavn af det ligelydende græske Ord ehoym, 
synes der ikke at være tilstrækkelig Grund til at forandre dette til Selachus 
som, af Yarrell er foreslaaet, og af andre adopteret. Af lignende Oprindelse ere 
Navnene Canace, Hydrogale, Aretogale, Athene, Ceryle, Progne, Carine, Narcine, 
Astrape, Discopyge, Mygale etc., der alle ere almindeligt antagne. 
Vidsk.-Selsk. Forh. 1874. Tillægsh. 14 
