156 



280 (35). Kyiopatis superciliaris (Lund). 

 (Tab. VIII, Fig. 2.) 



Det eneste Exemplar, der foreligger af denne Fugl, er et. 

 som Lund har skudt ved Lagoa Santa den 18de September 

 1835. Det er en Han i en ganske frisk Dragt; Sædstokkenes 

 overordentlige Storrelse viste, at den var skudt lige i Yngletiden. 



Lund ansaae den allerede den Gang for en ny Art, som 

 han gav Navnet Muscicapa superciliaris ^ og, saavidt jeg kan 

 skjonne, er den endnu stedse efter saa mange Aars Forlob ube- 

 skreven. 



Den stemmer, hvad Næbets Form angaaer, ganske med 

 Myiopatis obsoleta og maa sikkert have sin Plads i samme Slægt 

 som denne Fugl , med hvilken den imidlertid som Art neppe 

 kan forvexles. Storre Lighed synes den at have med Prindsen 

 af Wieds Muscipeta incanescens •, som ogsaa skal være en Myio- 

 patis, men af hvilken jeg desværre ikke har seet noget autentisk 

 Exemplar. Efter Beskrivelsen at domme*) afviger den imidlertid 

 i flere Punkter ogsaa fra denne; i det Enkelte vil dette for- 

 haabentiigt fremgaae af den efterfiilgende Beskrivelse og de 

 nedenfor anforte Maal, men som et Par af de meest fremtrædende 

 Forskjelligheder skal jeg strax anfore, at den nye Art har tre 

 (ikke to) lyse Vingebaand, og at Vingens underste Dækfjær ere 

 smukt svovlgule og ikke hvide. 



Farven er ovenpaa brunliggraa, morkere paa Hovedet, lidt 

 lysere paa Gumpen; fra Næbet gaaer et graahvidt Baand hen til 

 og op over Oiet. Armsvingfjærenes store og mellemste Dækfjær 

 have lysegraae Spidser, som danne to Tværbaand over Vingen: 

 men foruden disse findes endnu et tredie Baand, som dannes af 

 Spidserne af den forreste Række af de smaa Dækfjær; dette 

 Baand har vel en lidt morkere, mere rodliggraa Farve end de 

 tvende forstnævnte, men det er skarpt tegnet ligesom disse og 

 meget ioinefaldende. Svingfjærenes Yderfaner have lysegraae 



*) Max. Pr. z. Wied, Beitr. z. Nat. Bras., III Bd., S. S9.S. 



