195 



men hans Udsagn kan i dette Tilfælde neppe være afgjorende, 

 da hans Synallaxis ruficapiUa er en Sammenblanding af Vieillols 

 Art og den her omhandlede St/naUaxiti frontalis. Keilen hos 

 Burmeister ligger ikke blot i den anforte Synonymie; men i 

 selve den givne Beskrivelse ere begge Arter slaaede sammen, 

 idet han har anseet S. frontalis for Hunnen af S. ruficapiUa. 

 Men ligesom Panden er graa hos begge Kjcin af .S. frontalis., 

 saaledes naaer omvendt den rustrode Hælte heelt til Næbet 

 hos begge Kjun af den ægte Synallaocis ruficapiUa Vieill. 

 Lund har fra Urskovene omkring Neu Freiburg hjemsendt lo 

 Hunner af denne Art, om hvis Kjiin han har overbeviisl sig ved 

 egen Undersogelse, og hos begge er Panden rustrod ligesom den 

 ovrige Hælte; Burmeister har aabenbart slet ikte selv under- 

 sogt Kjonnet af de Individer, han har faaet, og da man ikke af 

 hans Ord kan see, om han virkelig har faaet den ægte S. rufi- 

 capiUa i Caraposegnene, eller om han ikke snarere derfra kun 

 har hjembragt den graapandede S. frontalis^ seer jeg i hans An- 

 givelse ikke tilstrækkelig Anledning til i Camposfaunaen at optage 

 en Fugl, som jeg iiivrigt har Grund til al ansee for fremmed for 

 disse Egne. 



391 (99). Synallaxis torqnata Pr. Max, 



Denne smukke Art er temmelig almindelig i Cerraderne; 

 Lund har den 16de November 1837 skudt en Hun i Omegnen 

 af Lagoa Santa; jeg har sammesteds faaet tre Hanner den 30te 

 Juli, den Ilte og den 13de September 1847, og Lund' har 

 fremdeles den 29de September 1831 skudt den ved „Lages", en 

 Fazenda nogle Miil fra Landsbyen Sla Anna dos Allegres. — 

 Den er Standfugl og udbreder sig fra Campoerne ved Nord- 

 grændsen af Minas Geraes, hvor Prir»dsen af Wied forst fandt 

 den, til Provindsen Sao Paulo, hvor Natlerer har iagttaget den 

 paa flere Steder. 



Hr. v. Pelzeln har gjoil opmærksom paa, al hos Hannen 

 ere Fjærene paa den forreste Deel af Ryggen hvide ved Roden, 



