215 



hvis Sædstokke vare i begjiidenflc Ud\ikling, den 2den Juni 

 samme Aar i Omegnen af Batataés. 



Iris er morkebruun, Overnæbet sortegraat, Undernæbet guul- 

 agtigt hvidt, Fodderne meget lyse graabrunlige. 



Hos de Exeraplarer, Lund har indsendt fra Taipii og Sora- 

 caba, er der et lovende guult Baand fra Roden af Næbet til lidt 

 hen over Oiet, og Struben og den overste Deel af Forhalsen ere 

 smukt svovlgule. Hos de foreliggende Exemplarer fra Batataés 

 og Minas Geraes er den lyse Stribe fra Næbet hen over Oiet 

 hvidagtig, og Struben og Forhalsen have en smudsig meget lys 

 leerguul eller guulgraa Farve; de svare saaledes bedre (il Tem- 

 mincks Figur af denne Art i „Planches coloriées" (114 f. 2) end 

 de forstnævnte. Der forekommer imidlertid ifolge Lunds Op- 

 tegnelser ogsaa ved Rio Individer, der ligne dem fra Minas. 

 Denne ioinefaldende Forskjel er ikke en Rjonsforskjel; thi Lund 

 bemærker udtrykkeligt, at et Exemplar fra Rio uden guul Stribe 

 over Oiet og med leergraa Sirube, skudt den 16de December, 

 var en Han med ganske overordentlig store Sædstokke. Heller 

 ikke troer jeg, at den kan tyde paa en Artsforskjel, thi den led- 

 sages ikke af Forskjelligheder i andre Forhold; de mere levende 

 farvede Individer ere vel snarest kun ret gamle Fugle. 



Fuglen nærer sig forlrinsviis af Fro, dog finder man ogsaa 

 Levninger af Insekter i dens Mave. 



315 (120). Coturnicuius manimbe (Licht.). 



Brasil. Tico-Tico de campo. 



En almindelig Standfugl i Cerraderne i de her omtalte Egne; 

 den vælger navnlig gjerne Steder med hol Græsvæxt eller sum- 

 pige med hoit Græs bevoxede Enge til Opholdssted og træffes 

 hyppigt i Selskab med Emberizoides sphenurus. Jeg har oftere 

 skudt den i den umiddelbare Omegn af Lagoa Santa og Sete 

 Lagoas, men ikke fundet Tid og Leilighed til at præparere de 

 skudte Fugle og derfor ingen Exemplarer hjembragt; derimod 



