2i6 



har Lund indsendt en Hun, skudt ved Uberaba den 2den Au- 

 gust 1834, og en Han, skudt ved Curvelo den 20de October 

 samme Aar; Museet besidder fremdeles et tredie Exemplar fra 

 Minas, som for mange Aar siden tilbyttedes fra Parisermuseet, 

 og som var hjembragt af A. de St. Hilaire fra Omegnen af 

 Byen Piumhy. Ogsaa i Provindsen Sao Paulo har Lund iagt- 

 taget den; der findes blandt de af ham der samlede Fugle tre 

 Hanner, skudte ved Taubaté den 4de November 1833 og ved Sao 

 Bento de Araraquara den 14de Mai 1834. Ved Mugy das Cruzes 

 traf han den i Midten af November ifærd med at bygge Rede. 



At Prindsen af Wied og Burmeister feile i at sætte den 

 20de Grad S. B. som Nordgrændsen for denne Fugls Udbred- 

 ning*), fremgaaer allerede af de ovenfor anforte Findesteder, men 

 endnu mere af v. Pelzelns Sammenstilling af Natterers Ind- 

 samlinger, thi af dem seer man, at denne beromte Reisende har 

 skudt Fuglen endog ved Forte do Rio Branco. Imidlertid er 

 dens Nordgrændse end ikke her, men den udbreder sig heelt 

 op til Venezuela, hvorfra den anfores af Sol åler**), og hvorfra 

 ogsaa vort Museum directe har modtaget et Exemplar, som ikke 

 i nogensomhelst Henseende afviger fra de brasilianske. 



Der er slet ingen Forskjel mellem Kjonnene, hvad Dragten 

 angaaer. Fuglens Fode bestaaer i Fro, dog ikke udelukkende; 

 hos den Han, som Dr. Lund skjod ved Taubaté, fandt han In- 

 sekter i Maven, og del Samme har jeg engang iagttaget hos et 

 Exemplar, som jeg fik ved Sete Lagoas. 



*) Beitr. z. Naturgescli. lirasil. 3ter Bd., 1, S. fi04 ; — Syst. Ut-Lers. d. 

 Th. Bras. 3te Ih., S. 228. Burmeister, som selv kun har tiuffef 

 Fuglen ved Neu Freiburg, synes, skjondt han ikke nævner Prindsen 

 af Wied som Kilde, dog kun at kunne have slottet sig til ham hvad 

 Fuglens nordlige Udbredning angaaer; men medens Prindsen af Wied 

 med vanlig Samvittighedsfuldhed indskrænker sig til at formode, at 

 Fuglen i dfi af ham bereiste Egne ikke gaaer længere Nord paa 

 end til omtrent den tyvende Grad, lader Burmeister denne Brede- 

 grad ganske i Almindelighed danne Grændsen for dens Udbredning 

 Nord paa. 

 **) Proc. Zool. Soc. of London, f. 1868, S. 167. 



