224 



te rer har truffet den i Mato Grosso. Den vælger gjerne sum- 

 pige, med hoit Græs bevoxede Enge til Opholdssted. 



Dr. Lund har hjemsendt to Hanner, skudte ved Lagua 

 Santa den 23de November 1835 og den 25de November 1836, 

 og en Hun sammesteds den 2den Marts 1836. Fremdeles har 

 han sendt to gamle og en ung Han, skudte i Sao Paulo ved 

 Mugy das Cruzes den 16de November 1833 og ved Franca den 

 3die Juli 1834. Selv har jeg oftere faaet Fuglen ved Lagoa 

 Santa, men kun hjembragt en gammel Han, skudt der den 6te 

 August 1847. Medens Prindsen af Wied beskriver Næbet hos 

 denne Art som „schwarzlich", siger Burmeister, at den gamle 

 Han har et rodt Næb; efter min Erfaring er Prindsens Angivelse 

 den rigtige; jeg har havt flere ganske udfarvede Hanner, hos 

 hvilke den hvide Plet ved Roden af Undernæbet var fuldkommen 

 reen og skarpt begrændset, og hvis stærkt udviklede Kjiinsorganer 

 viste, at de vare skudte lige i Forplantningsliden , men stedse 

 fundet Næbet at være næsten sort. Derimod er Næbet vel ikke 

 riidt, men har dog en lysebruun Farve, som bliver endnu lysere 

 ved Roden af Undernæbet, hos den unge Han, som Lund fik 

 ved Villa Franca; denne afviger fremdeles fra den gamle Han 

 ved sin guulgraae Farve og ligner for saavidt Hunnen, fra hvilken 

 den dog let skjelnes ved det lille hvide Vingespeil, som den 

 besidder ligesaa vel som den gamle Han, medens Hunnen ganske 

 mangler det. 



Dens Hovednæring bestaaer i Fro og især Græsfro, men 

 Lund har dog hos den ovenomtalte unge Han ogsaa fundet 

 Larver i dens Mave. Den synger smukt, og holdes derfor hyp- 

 pigt i Buur i Minas Geraes ; den betales gjerne med 4 til 6 

 Rigsdaler. 



328 (133). Sperinophila atricapilla (Pr. Max.). 



Selv har jeg ikke truffet denne Art; men ifiilge Lunds 

 Optegnelser har han den 20de October 1835 skudt en Han med 

 stærkt udviklede Kjonsredskaber i Omegnen af Lagoa Santa. 



