Jfainbour liar som liclijenill viist, al den saakaldle Cocfficicnl-Tlicorie af Daiiipniasliiiicriie 

 er saa aldeles ufuldkoniinen , at den i iiigcn Henseende kan siges at forklare Dampma- 

 skinens Virkning; at Foruilerne som dannes ifolge denne Theorie ikke engang kunne Ijene 

 lil at bestemme Virkningen af en given Maskine, iiaar denne arbeider under forskjellige 

 Betingelser; men al man, for at kunne anvende disse forskjellige Fornder paa een og 

 samme Maskine i forskjellige Tilfælde, maalle forud af Maskinen have bestemt dens Virk- 

 ning ved Forsog for alle disse Tilfælde. Men naar saadant er nodvendigt, saa cre Form- 

 lerne overflödige og Theorien falsk. 



Denne Mangel har Pambour afhjulpen ved sin Theorie af Dampmaskinen, som paa 

 en hüist simpel Maade viser Dampmaskinens Virkning ligesom i ydre, men klare Træk, Ofr 

 de HcsuUater, som ban udleder af Theorien, findes bekræftede af Erfaring. 



Men Pambour betragter blot Dampens Virkning som med et Overblik; han seer iid 

 over en Række af Stempelslag, der foregaae i en bestemt Tid, og nu betragter han Stem- 

 pelets Haslighed som Forholdet imellem den hele Vei, som Stempelet har gjennemlobet, og 

 Tiden, hvori denne Vei er gjennemlobet; paa lignende Maade betragter han Forholdet 

 mellem den hele Arbeidsmængde, der udvikles i en Tids-Eenhed af Maskinen, oo' den 

 fundne Middelliastighed, som det Tryk Dampene have udovet under bele IJevægelsen, idet 

 han forudsætter Maskinen at være i en jevn Gang. Kaldes Tiden, hvori et vist Antal Stem- 

 pelslag forcgaaer, T, og den hele af Stempelet gjennemlöbnc Vei S, saa sætter Pambour 

 Stempelets Hastighed: 



S 



"= r 



Sættes den Arbeidsmængde, som Dampene i en Tids-Eenhed have udviklet lig Q, saa bli- 

 ver Dampspændingen i Dampcylinderen, ifolge Pambour, at fremstille ved 



hvilken Spænding nödvendigviis maa holde Ligevægt med Lasten, og altsaa være ligestor 

 med denne, efterdi Maskinen forudsættes at være i jevn Gang. 



1» 



