44 



Öslkyst. Hunt Bælle af Halvoer og Öer, som vi ville kalde Yderlandel, er paa Grund af 

 de Veie, som Havet har lagt igjennem det, den eneste beboede og tilgængelige Deel, og 

 skal derfor i det Folgende være Hovedgjenstanden for disse Betragtninger; men det slut- 

 tede P'astland, som vi i det Folgende ville kalde Indlandet, er paa Grund af de overordent- 

 lige lismasscr, det avler og aarligen udsender gjennejn de indre Farvande til Havet, skjondt 

 for sig selv ukjendt og utilgængeligt, af stor Betydning for Polarhavet overbovedet , og 

 for denne Kyst og dens Beboere isærdeleshed. Naar man forfolger de dybere Fjorde, 

 for Ex.: Omenaksfjordens Forgreninger, saa langt man kan mod Ost, der finder man de 

 Dale, der ligesom skulde danne Fjordens Fortsættelse ind i Landet i ösllig Retning, saml- 

 ligen fyldte med lis. Bestiger man nu en Höide i Nærheden, da seer man en saadan lis- 

 dal, som hæver sig jævnt fra Havet af, i Baggrunden gaae over i en eensformig lisslette, 

 som udbreder sig bag det Land, der indeslutter Dalen. — Stiger man derpaa höiere, saa 

 at man kan see ud over det mellemliggende Land, da finder man, at denne Slette er de^ 

 samme, som den, hvorfra lisdalen, der sænker sig i den nærmeste Fjonlarm, bar sit Ud- 

 spring; og jo höiere man nu kommer, desto mere vil man see lissletten hæve sig over 

 Yderlandets Bjerge og udbrede sig over den ostlige Deel af Horizonten, saa fjernt som 

 Öiet kan række, eensformig og uden Albrydelse ved Land; og man vil overtyde sig om, 

 at det er een og den samme, fra hvilken alle lisdalene have deres Oprindelse. — Det 

 samme gjentager sig Norden for Omenaksljorden, bag den Ögruppe soni udgjör Uperni- 

 viks Distrikt, og mod Syd i de Fjorde, der afgaae fra Diskobugten mod Ost. Og gaaer 

 man fra Bunden af de mindre dybe Fjorde, som ei ende med en saadan lisdal, endnu et 

 Stykke i ostlig Retning overland, da stoder man tidligere eller senere paa Yderranden af 

 en saadan lismasse, som man fra nærlfggende Holder af vil finde, er een og den samme 

 som den, hvorfra hine lisdale udgik til Fjordene. Kort sagt, vi kunne vel opstille den 

 Paastand, at den samme Linie, som berörer Bunden af Fjordene og begrændser liiint 10 à 

 20 Mile brede Bælte af Yderlandet mod Ost, tillige betegner Grændsen af en lismasse, som 

 herfra og videre, saa langt Öiet kan række fra de ydre Holder, bedækker og skjuler Ind- 

 landet. Denne lisdannelse viser strax en væsentlig Forskjellighed fra dem, som bedække 

 de hoie Bjerge af det næ'riiggende Yderland og af visse Bjerghöider i alle Zoner af Jorden, 

 og som findes betegnede ved Jokeler, lisbræer. Gletschere &c.; disse ere nemlig altid 

 dannede efter Overfladens Form; de betinges ved, og udgaae fra visse Holder over Havel, 

 lægge sig der som en Skal paa Overfladen, hælde med denne og glide endog ned ad den, 

 opdyngende sig i tragtformede Dale, og forlængende sig derfra længere eller kortere ned 

 i de varmere Regioner af LavlandeL — I Modsætning hertil kunde hiin Indlandsiis snarere 

 synes at være udgaaet fra Lavlandet, lignende en flydende Masse, der havde oversvömmet 

 det hele indtil en vis Hoide, ud over hvilken den ikke kunde slige, men begyndte at flyde 

 af igjennem Dale til Havet eller Yderlandet. — Det var paa de fleste Steder, ikke let, ja 



