45 



niaaskee endog ugjôrligt, al komme til at maale Hoiden af dette almindelige lisplaleau, 

 eller den llölde, indtil hvilken saaledes Landet var bleven oversvömmct med lis, dog lyk- 

 kedes det paa den flade Fjordiis, foran lisdalcne i Innerit-, Sermelik-, og Kariakfjorden 

 at udmaale Grundlinier og derfra bestemme faste Punkler i den kloftede og takkede lis i 

 Dalene, og det viiste sig da, at samme paa det Sled i Baggrunden» hvor den gaaer over 

 i del fælleds Plateau, har en Höide af noget over 2000 Fod. — 1 denne yderste Deel, 

 nærmest Yderlandet, seer man endnu paa nogle Steder Toppe af Land rage frem af lis- 

 slelten, som Öer af et Hav; den stiger derfra jævnt aftagende, men tibidst kun yderst 

 svagt, saa al man, fra Punkter paa over 4000 Fods Höide, sandsynligviis overseer den til 

 en overordentlig fjern Afstand i Ost, hvor dens jævne Overflade næsten synes at sammen- 

 smelte med Luften i Horizonten, uden at der sees ringeste Afbrydelse ved Ujævnheder eller 

 Land. — Skjöndt del altsaa ikke er muligt mere, al danne sig el Begreb om det gamle 

 Indlands Form, synes det dog, som om denne vestlige Deel af det i det Hele har været 

 lavere end Yderlandet, hvor saa mange betydelige Strækninger langt overslige 2000 Fod; 

 thi ellers maalle man see mere Land rage frem af lissletten ; men dette stemmer ogsaa 

 med, at de höie Halvoer i Reglen sænke sig og blive lavere henimod Osten og Indlandet. 



Yderranden af denne store Indlandsiis er afsat efter de bedste Oplysninger, som 

 ved egen Iagttagelse og ved Erkyndigelse hos Iiulvaanerne kunde erhverves; men dens 

 Grændse er naturligviis kun gjengivel i et grovt Omrids, og hverken kunde eller behovede 

 den at optages paa en lignende Maade som Kysternes. Det var mig forst og fremmest 

 om a't gjore, at bestemme alle de Arme, den ncdsender til Havel, og dernæst saa meget 

 som muligt at faae en Udsigt over det mellemliggende Land, og overtyde mig om disse 

 Armes Forbindelse bag samme; det lykkedes mig, i Alt at gjore mig bekjendt med 22 saa- 

 danne lisdale, som ligge adspredte over hele Strækningen Ira Syd til Nord; foruden dem 

 skulle endnu 5 a 6 findes, som have maattct aflægges eller Beskrivelsen. — Men jeg har 

 anseel det for meest hensigtsmæssigt, med Hensyn til Oversigten, al antyde den slörre eller 

 mindre Sikkerhed, hvormed hele Indlandsisens Rand er aflagt, paa selve Kaartet. 



Men ikke mindre mærkelig end denne Form og overordcnliige udstrækning af Ind- 

 landsisen, er den eiendommelige Bevægelse, der udgaaer fra dens Indre, og som giver 

 Anledning til de meest storartede Naturphænomener, som Polarlandene frembyde. Det kan 

 nemlig ansces for afgjort, at dette uhyre lisdække overalt har en Tendents til at skyde 

 sin Rand from mod Vest over Yderlandtt og Havet. — Man kan bedst forestille sig delte 

 ved at benylte den ovenfor anforte Lignelse, at det er som en halvflydende Masse, som 

 el Hav, der har oversvommet Landet; denne Masse erholder en stadig Tilvæxl fra det Indre, 

 stiger derved, og stræber nu i samme Forhold at flyde over og udgyde dette Overskud 

 over Yderlandet og Havet. Det bliver kun ved en saadan udadvoxende Bevægelse forklar- 

 ligt, hvorledes Landstrækninger have. kunnet, og paa sine Steder endnu ville blive begra- 



